253 



siges at være endelig løst. Blomstervenner bør imidlertid have sin 

 opmerksomhed henvendt paa dette interessante forhold og benytt© an- 

 ledningen til under fjeldvandringer at anstille saavidt muligt nøgteme 

 sammenligninger særlig med hensyn til almindelige- og velkjendt© airter. 



0. J. L.-P. 



Nogle iagttagelser over regnormenes natlige virksomhed. Under 



en aftenekskursion efter sommerfugl i april 1900 paa gaarden Tvedter- 

 aas (ca. 1 mil syd for Bergen) opholdt jeg mig en halv times tid paa en 

 bakkeskraaning under en berghammer, hvor der endnu laa en mængde 

 vissent løv fra forrige høst. Gjennem aftenens stilhed, der kun nu og 

 da aibrødes af en ugles langtrukne skrig eller den knitrende lyd fra 

 de ivrigt jagende fiagermus, blev jeg snart opmerksom paa en underlig 

 tuslende lyd, der sterkt mindede om den, markmusene foraarsager ved 

 sin færden i de visne løvhobe. Men ved hjælp af min haaadlygte kunde 

 jeg snart overbevise mig om, at den denne gang ikke skrev sig fra disse 

 smaa gnavere. Tvertimod viste en nærmere undersøgelse, at jeg her 

 havde at gjøre med en hel hærskare af regnorme, som i den deilige 

 milde foraarsnat udf eldede en overordentlig livlig virksomhed. 



Til en begyndelse saa det hele temmelig gaadefuldt ud ; ihi saa- 

 snart det sterke skin af lygten faldt henover det med løv overdryssede 

 lille markstykke, hørte lyden øieblikkelig op, og intet spor var at op- 

 dage af noget levende væsen, idet dyrene da lynsnart tråk sig tilbage 

 i sine huler, hvis aabninger var vanskelige at opdage, skjult som de 

 var mellem græsset og mosen. Ved at holde lygten saaledes, at lyset 

 ikke direkte traf dyrene og ved paa bedste maade at benytte nattens 

 svage lysskjær, kunde jeg imidlertid snart se, hvad der foregik i mine 

 nærmeste omgivelser, og jeg fik nu ogsaa efterhaanden øie paa regn- 

 ormene, som strækkende sig langt ud af sine rør famlende søgte at 

 trække de tørr© blade hen til aabningen, hvad der gik forbausende let- 

 vindt for sig. Det var i høi grad interessant at iagttage, hvorledes 

 disse fuldstændig lemmeløse smaa skabninger ved blot at bøie forkrop- 

 pens udstrakte foi*reste ende omkring en opstaaend© kant eller en anden 

 ujevnhed paa bladet i forholdsvis kort tid fik praktiseret dette hen til 

 aabningen trods de opstaaende græsstubber og andre hindringer, og 

 lig© saa interessant var det at se, hvorledes de ved livlige vridninger 

 søgte at drage det ned i røret til sig. 



Antallet af dyr maa have været meget betydeligt; thi naar jeg ved 

 det svage reflekslys fra den af lygten oplyste bergvæg i nogen af stand 

 fra denne lod blikket glide henover bakkeskraaningen, saaes saagodt- 

 som hvei-t eneste løvblad at rør© sig, som om det var levende, og den 

 puslende lyd lød, som naar høstvinden rusker omkring mellem løv- 

 hobene og hvirvler dem hen over skogbunden, og dog var luften denne 

 nat saa stille, at ikke et eneste stråa bevægede sig. 



Ved en omhyggelig undersøgelse af græsbunden saaes en mængde 

 halvt nedtrukne blade med en større eller mindre del ovenfor sabnin- 

 gen, og deres svaiende bevægelser viste, at dyrene under dem var i 

 livlig virksomhed. 



Naar vi betænker, hvilke uhyre løvmængder der hver høst falder 

 til jorden, og hvilken forholdsvis ring© del deraf, der bliver bortskaffet 



