258 



Alle dagblade har indeholdt udføriige meddelelser om ekspedi- 

 tionens vei i diss© fire aar og noget aftryk in extenso af Sverdrups 

 beretning ånder vi derfor ikke grund til at bringe. Vi skal blot i 

 fa,a ord nnder henvisning til kartet skissere, hvad der er opnaaet 

 og — hvad der ikke opnaaedes. Det kan. jo nemlig ikke nytte at 

 gjøre sig blind for, at ekspeditionen ikke har naaet det, som dens leder 

 fra først af — endnu saa sent som i 1898 — satte som sit maal. For- 

 holde, over hvilke ingen menneskelig magt havde raadighed, hindrede 

 ekspeditionens fremtrængen rundt Grønlands nordkyst, den vei, som 

 det ifølge Sverdrups beretning var planlagt at gaa med slæd^^expedi- 

 tion fra va«iien 1899 af og som vildei ført fra Smith-sund gjennom det 

 trange farvand, som skiller Grønland fra. Ellesmereland og derfra 

 videre nordover, forbi den uudforskede ø, som slutter sig til Grøn- 

 lands nordspids og hvis. udstrækning er helt ukjendt, }angs dennes 

 østkyst og nedover langs den nordøstrei kyst af Grønland, hvor en svær 

 landstrækning, "seet i 1670 og 1675", nu i over to hundrede aar 

 nai ventet paa at blive nærmere undersøgt. Havde expeditionon kun- 

 net naa frem ad dennei vei, vilde dens resultater have ligget os nær- 

 mere end de nu gjør og været mere slaaende om end kanskø ikke mere 

 betydningsfulde. 



Dette lykkedes ikke. Efter et aars ophold i farvandet mellem 

 Grønland og Ellesmereland — fra aug. 1898 til august 1899 — viste 

 der sig, som isforholdene engang var, umuligt at trænge videre 

 nordover ad denne vei, og med fornuftig omsorg for skib og mand- 

 skab, tog Sverdrup sit vinterkvarter 1899 — 1900 i Jonessund, som 

 fører ind til et megeti lidet undersøgt felt, i hvis nærmestej naboskab 

 mod syd dog adskillige ekspeditioner — lige fra Franklins tid — har 

 arbeidet. ^) 



Paa 84 gr. 25 min. v. 1. og 76 gr. 29 min. n. br. tog ekspeditionen sit 

 vinterkvarter den 2den vinter. Den 3die vinter tilbragtes paa samme 

 bredde og 89 gr. min. v. 1. og denne position lykkedes det forrige som- 

 mer ikke at komme nævneværdigt ud fra, idet fartøiets avancement kun 

 var 9 kvartmil i sydlig retning. De sidst© tre vintre^ tilbragtes altsaa i 

 hovedsagen paa samme sted, hvad fartøiet angaar, og havde ekspedi- 

 tionen ikke været saa lortrinlig udrustet til slædeekspeditioner, vilde 

 turens geografiske udbytte været lidet. 



Det var den imidlertid, baade hvad materiel, hun de og mandskab 



1) De gjennem Lancaster sund gaaende afbrudte liniei- paa kartet angiver 

 forskjellige ekspeditioners ruter. 



