271 



bemerket i saa høi grad om ternerne, at man ved en overfladisk betragi^ 

 ning let kan komme til at forveksle den med en af disse, med iivilke 

 den ogsaa gjerne deler opholdssted. 



Den er en trækfugl, som i regelen forlader os samtidig med ter- 

 nerne for ligesom disse at vende tilbage til sine hækkepladse i marts 

 eller april. Undertiden overvintrer den dog vistnok ogsaa. Den synes 

 paa Vestlandet at være hyppigst i Stavanger og Søndre Bergenhus 

 amter. Bergens museum besidder kun et eneste eksemplar, hvis etiket 

 er merket "Bergen 20 — 5 — 1884" . 



Til de mere nordlige maagearter, der har sit væsentligste tilhold 

 indenfor polarcirkelen, hører krykjen eller den tretaaede maage (rissa 

 tridactyla), en forholdsvis liden art, kjendelig paa sin rudimentære 

 bagtaa, der nemlig kun findes antydet som en liden vorte med en meget 

 liden klo. Dens hoved"" hals og underkrop er i sommerdragten renhvid, 

 oversiden lyst blaagraa. Den ytterste af svingfj ærene er f-ort paa liele 

 yderfanen, og baade denne og de 4 følgende vingefjær er sortspidset, 

 4de og 5te dog endende i en liden hvid flek. Svæiget og øienranden 

 er rød, og øiets regnbushinde er brun, benene brune. 



Krykjens egentlige opholdssted er det nordlige ishavs kyster. 

 Saaledes forekommer den jevnlig paa Island, Grønland og Færøerne 

 og paa hele kyststrækningen inden Norges arktiske gebet, og paa disse 

 steder forekommer den særlig paa de saakaldte "fuglebjerge" i saa 

 enorme mængder, at disse formelig bedækkes af de talløsa skarer. 

 Paa den norske kyst er særlig "Sværholtklubben" mellem Porsanger- 

 fjord og Laksefjord et af de mest bekj endte af krykjen beboede fugle- 

 bjerge.*) 



Dens mest yndede hækkepladse er steile, helst mod havet vendende 

 høie klipper — især klippeøer, hvor den anbringer sin af dynd, lerjord 

 og sammenfiltrede plantedele sammensatte rede paa skrænter og afsat- 

 ser. Ofte benytter parrene sin rede flere aar i træk, efter at den hver 

 gang er udbedret og paabygget, saa den ofte paa denne maade opnaar 

 en betydelig størrelse. 



I det sydligere Norge yngler krykjen kun leilighedsvis og paa en- 



*) En nærmere beskrivelse af dette fuglebjei-g er given af hr. bestyrer 0. 

 Nordgaard i aargangen for 1894 af næi'værende tidsskrift. Samtidig vil jeg 

 ogsaa henlede interesseredes opmerksomhed paa Collett's lille bog: ,,Fugleliv i 

 det arktiske Norge", hvor ogsaa de arktiske maager findes omtalte. Denne være 

 herved anbefalet alle naturvenner. (Forf. anm.) 



