272 



kelte steder, mens den her oftest er at træffe om vinteren følgende 

 sildestimerne eller jagende smaafisken langs hele vestkysten, endog 

 langt ind i de inderste f jorde- for imidlertid atter om vaaren at trækk© 

 nordover til sine ynglepladse ved Ishavet. 



En anden ligeledes arktisk art er den store hvidvingede maage 

 (larus glaucus Briinn), der ogsaa leilighedsvis forekommer langs vest- 

 kysten, hvor den paa sine steder endog er fundet hækkende. Densi 

 egentlige hækkepladse er de arktiske kyster for eksempel ved Nord- 

 Grønla,nd og de øvrige polarlande samt ved Island og i det nordlige 

 Norges kyststrøg. I Bergens museums samlinger findes to unge endnu 

 ikke- udfarvede eksemplarer, der ifølge- etiketteirne skal være skudt ved 

 Bergen — det ene bærer datoen "18de novbr. 1880". 



En endnu sjeldnere gjæst i vore sydligere kystegne er hvidmaagen 

 (larus eburneus Gm.), der er ganske snehvid med sorte ben og enten 

 (hos unge fugle) brun eller (ældre fugle) gul regnbuehinde. 



Denne art er i endnu høiere grad end de foregaaende en høiarktisk 

 fugl, der neppe nogensinde findes hækkende ved vort lands kyster, hvor 

 den kun om vinteren og selv da kun sparsomt er observeret langs hele 

 kysten, hyppigst i Finmarken. Dens ynglepladse skal være de nord- 

 ligste egne af Ishavet omkring selve Nordpolen. 



Af de i Bergens museum opstillede eksemplarer sees de to at være 

 skudt i Aalesund, det ene i januar 1885, det andet 24de april 1895. 



Med hensyn til maagernes økonomiske betydning kan der natur- 

 ligvis gjøre sig forskjellige meninger gjældende. Sikkert er det imid- 

 lertid, at deres ganske velsmagende eg paa mange steder er en indtægts- 

 kilde, som for den fattige fiskerbefolkning ikke er saa ret ubetydelig. 

 Kjødet er ogsaa, især af de unge fugle, ganske godt og kan ved en for- 

 nuftig behandling blive ligefrem velsmagende eller ialtfald ligesaa godt 

 som mange andre jagtbare fugles. Jagten paa dem er dog paa Vestr- 

 landet forholdsvis lidet drevet, og det er nærmest under alkejagten, at 

 de leilighedsvis blir fældet og bragt paa markedet sammen med disse 

 fugle. De arter, som saaledes kan kjøbes paa Bergens torv, er især 

 1. argentatus, 1. fuscus og 1. marinus — sjeldnere den mindre 1. canus ; 

 men mængden af de skudte fugl beløber sig aarlig kun til et forholdsvis 

 ringe antal. 



For fiskerbefolkningen har ogsaa maagerne som allerede foran be- 

 merket en ikke saa liden betydning derved, at de i forbindelse med 

 hvalerne varsler om sildens og smaafiskens indsig og vel undertiden 



