stoffe og ikke mindst fedt. Men derfor blir dog fedt et vigtigt nærings- 

 middel, som aldrig ganske kan undværes. En sund tand beskadigeis 

 hverken af sukker eller fedt. Derimod kan mange slags krnditor- 

 sager, som ogsaa indeholder als-kens andre sager, anrette skade, dog 

 gaar det i saa tilfælde mere ud over maven end tænderno. Særlig 

 gjælder dette om slikkerier, hvor sukkeret er sammenblandet med 

 mandler eller nødder og smør eller andet bagerfedt. Thi denne sam- 

 menblanding er i og for sig tungt fordøielig, og desuden har den let for 

 al gaa i forraadnelse. Selve sukkeret kan derimod i tør i.ilstand ikko 

 bedærvos, næst vand er det endvider© det lettest fordøielige af alla 

 næringsstoffe. Rent sukkertøi, som ikke er tilsat skadelige fargestoffe, 

 kan sipises' uden nogen skade, og selv om det nydes til overmaal, saa 

 har dette dog paa langt nær den skadelige indfly deise som en over- 

 dreven nydels© af tungt fordøielige næringsstoffe. 



Ogsaa af andre grunde advarede man i ældr© tider børnene mod 

 slikkerier; den gang var nemlig sukkeret dyrt, og man kj endte ikke 

 dets betydning for ernæringen. Mest nytte gjør sukkeret i dets na- 

 turlige form og som forsødende tilsætning til vor daglige spise og 

 drikke, saasom melspiser, syltede frugter, kaffe, te, frugtsafter o. s. v. 

 Blandt slikkerier bør foruden honning de enkleste sukkertøier fore- 

 trækkes, og da maaske særlig kandis eller sukkerkandis, som kun inde- 

 holder sukker samt spor af roesaftens andre bestand dele. Ogsaa 

 chokolade er et sundt og godt næringsmiddel. Desværre blir den dog 

 meget ofte forfalsket, og desuden er ren chokolade, som kun skal beståa 

 af sukker og kakaomel, meget for dyrt til at det hos os kan spille en 

 større rolle som folkenæring. 



Sukkeret er altsaa, et næringsmiddel for mennesket og dyrene, 

 men det er det cgsaa for en eiendommelig gruppe af lavtstaaende, 

 mikroskopisk smaa væsener, som vi kalder gjærsoppe. Det er 

 dem, som indleder og underholder gjæringen, hvorved malten om- 

 vandles til øl, druesaften til vin. Ingen gjæringsspire kan trives og 

 vokse, naar den ikke finder sukker til sin ernæring. Derfor kan 

 heller ikke nogen vædske komme i gjær, hvis den ikke indeholder 

 sukker eller kan danne dette stof. 



Ved vingj æringen stammer dette sukker fra de modne druer. 

 Ved øllavningen dannes det, ved at man lader bygkornene eller d© 

 andre kornsorter spire, hvorved stivelsen blir omdannet til sukker. 

 Gjæringsspirerne forekommer overalt i støvet og luften. De falder 



