290 



ringens syndeir ovf-rfor denne provins og forslag om indgribendo social- 

 politiske ref orm er. I 1849 afskedigedes han fra sin stilling ved 

 Charitéen paa grund af sin deltagelse i valgene til den preussiske rigs- 

 dag; han var nemlig en radikaler; i 1848 va,r han endog valgt til 

 abgeordneter, men var for ung til at kunne modtage valget. Han gik 

 derfor i 1849 som professor i pa.tologisk anatomi til Wiirzburg, men 

 blev i 1856 igjen kaldt til Berlin som chef for det nyoprefctedo pato- 

 logiskei institut og har siden den tid virket sammesteds til sin død 

 i dette aa,r. I 1859 gjorde han efter kaldelse af vor regjering en reise 

 til Norge for at studere spedalskheden. 



Dette er i kort omrids V i r c h o w s ydre liv. Som det vil sees, har 

 han havt et langt arbeidsliv, og da han altid har været en ualmindelig 

 arbeidsdygtig og flittig mand sami en ikke almindelig begavelse, vil 

 det indsees, at han har maattet kanne udrette meget i sit langei liv ; 

 han har ogsaa udrettet store ting baade i lægekunsten, sundhedslæren 

 og antropologien, og har paa samme tid været kommuiiemand og 

 politiker. 



Læren om sygdomiuene og deres væsen har selvfølgelig vekslet 

 overmaade meget nedigjennem tidexne. I første halvdel af foi-rige 

 aarhundrede havdei man intet begreb om sygdommens sæde, man betrag- 

 tede sygdommene omtrent som selvstændige væsener, der for ind i 

 kroppen og som det gjaldt om at drive eller jage ud igjen. For at 

 faa bedre besked ora sygdommenes væsen, mente V i r c h o w det var 

 nødveindigt at anvende den naturvidenskabelige metode i undersøgelsen 

 af dem, det vil si, undersøge hvor sygdommen sad og .ved undersøgelse 

 af de syge organer at danne sig et begreb om, hvad der havde frem- 

 kaldt de sygelige fora.nd.ringer og saa igjen prøve de slutninger, han 

 herved gjorde, dels ved lorsøg og dels ved kritisk sammenligning af 

 yderligere fund. Ved konsekvent at gjennemføre denne metode ved 

 sine patologisk-anatomiske unidersøgelser, det vil si ved undersøgelser 

 af de af sygdom døde mennesker, opnaaede han for det første at lokali- 

 sere sygdommene, at kunne si, hvilke organer hver enkelt syg'Iora an- 

 greb, og dernæst, hv^^!ve dele ai organerne særligt led eller blev syge. 

 Det er klart nok, at man herved maatte faa et klarere begreb om syg- 

 dommenes egentlige væsen, og V i r c h o w udarbeidede paa grandlag 

 af disse sine studier sin cellularpathologie, det vil si, han henførte alle 

 sygdomme til forandringer i de menneskekroppen opbyggende celler. 



