291 



Det er klart nok, a,t dett© repræsenterede et enormt fremskridt. Iste- 

 detfor kun at kjaimpe med noget taaget, ubestemt noget, kunde lægen 

 nu paa et vis se og følge de forandringer, der fandt sted under syg- 

 dommen i patientens organer, og han kunde ved sin behandling af 

 sygdommen ta hensyn hertil. Plantecellen og den dyriske celle var 

 netop opdaget, da V i r c h o w begyndtei sine studier, og det er forbau- 

 sende, med hvilket klarsyn V i r c h o w straks udnyttede den nye op- 

 dagelse i sine studier over menneskelige sygdomme ; han erhvervede 

 snart ved sit flittige arbeide et klart overblik over cellens store betyd- 

 ning i livsprocesserne, og mens cellens opdagere Sc hl ei den og 

 S c h w a n mente, at cellerne dannedes i et saakaldt urslim, koan V i r- 

 c h o w ved sine undersøgelser til det resultat, at enhveir celle kun 

 kunde fremkomme af en tidligere eksisterende celle. Det vil forstaaeis, 

 at dette ^er af stor betydning for betragtningen af alt leivende. Striden 

 herom har været ført lige til slutningen ai forrige aarhundrede, idet 

 den blussede op })aany, da man lærte at kjende mikroberne, men blev 

 ogsaa fra disses vedkommende foreløbig afgjort tdl fordel for V i r- 

 c h o w s anskuelse ved P a s t e u r s arbeider. 



Det siger sig omtrent selv, at V i r c h o w ogsaa maatte granske ef- 

 ter sygdommens aarsageir, da han sendtes til Schlesien for at unnersøge 

 hungertyfusen. Han fandt der, at de elendige sociale forhold har 

 hovedskylden fo«r sygdomruens udbredelse, og hans forslag gik derfor 

 xid paa at forbedre disse. Dette er en overmaade vigtig del af sund- 

 hedslæren, og den har i Virchow havt en af sine ivrigste forkjæm- 

 pere, og han har ogsaa for Berlins, vedkommende faaet gjennemført store 

 reformer med hensyn til tilveiebringelse af godt drikkevand og fjernelse 

 af de store mængder affald, en saa, stor by leiverer. Ogsaa paa krigs- 

 sundhedsvæsenets ordning fik han stor indflydels© under krigen 1S70 

 — 71. Tiltrods for, at bakteriologien først i V i r c h o w s senere aar 

 kom til sin nu fremragende betydning, var han ikke uimodtagelig for 

 dens lærdomme, fornemmelig i praktisk henseende. At han med hensyn 

 til dens teoretiske betydning stod adskilligt fremmed til den, kan ikke 

 nndre nogen, ti intet er vanskeligeire for et menneske end at opgi de 

 teorier, det har dannet sig i sine yngre aar ved eget arbeide, naar 

 grundlagene for teorierne med tiden blir ganske andre og nye. 



Paa antropologien eller læren om menneskets udvikling har V i r- 

 c h o w s arbeider i det forløbne aarhundrede havt en stor betydning. 

 Om han end ikke direkte bekj endte sig til Darwin s lære om menne- 



