302 



at ale dem. Den, der har givet sig af meid åling af sommerfugle og andre 

 insekter, tror sajidsynligvis, at man maa begynde med den kunstige 

 formering af de nyttige insekter, fordi dette arbeide falder lettere 

 end dyrkningen af de patogene soppe, Ganske saaledes forholder 

 dog sagen sigi ikke; insektdyrkningen har nemlig ogsaa sme vanske- 

 ligheder, som mulige^ns ikke er lettere at overvinde end mikrobekul- 

 turens. Det faktiske er, at der tidligerei ©r gjort skridt til at dyrke de 

 organismeir, som fremkalder insektepidemieime, emd til at kultivere de 

 insekter, som er landbrugets forbundsfæller. 



Allerede i 80-aarene har man i Sydrusland saa at sige^ fabrik- 

 mæssig dyrket soppen isoria destructor, som er farlig for den roeøde- 

 læggend© snudebilleslegt cleonus og ved hjælp af denne sop ødelagt, 

 ifølge beretningerne, 55 — 80 procent af snudebillen. I Frainkrig og 

 Ungarn, dyrkede man soppen isaria de-nsa. (= botrytis tenella) og for- 

 søgte med den at smitte oldeinborrelarvernei i jorden. Mod de skade- 

 lige nonnelarveir har man forsøgt botrytisi bassiaina, som fremkalder 

 kalksygen, muscardinein, paa silkeormens larver. Mod nonnen har 

 forøvrigt ogsaa, larvedræbende bakterier været prøvet. Ogsaa i 

 Amerika har der været anstillet lignende forsøg, særlig med soppen 

 sporotrichuni globuliferxim mod tægearten blissus leucopterus, som 

 populært kaldes "chinch bug" . 



Til den store praksis har disse bekjæmpningsforsøg ikke fundet vei, 

 og man er for tiden næsten kommen bort fra dem, efter min mening 

 dog i ^^sse henseender med urette. Sagen forholder sig nemlig saaledes : 

 Alle disse sygdomsfrembringere forlanger best^emte forholde, 

 faar de ikke dem, blir forsøgene resultatløse. Det gaar 

 her til paa samme maade som ved menneskets sygdommei, som ogsaa 

 kun under visse specielle omstændigheder kan udvikl© sig til herjende 

 epidemier. Ved insektepidemie.rne maa der herske passe-nde veirfor- 

 holde, som regel maa luften være fugtig, dernæst maa de arter, som 

 skal ødelægges, forekomme i masser paa en begræinset lokalitet. Kun 

 under disse betingelser formaar infektionen at udbreide sig raskt og 

 give gode resultater. Er veiret derimod tørt og insektbestanden mere 

 sparsom, faar man ikke noget resultat. 



Naar skadeinsekterne optræder i store masser, griber ubestridelig 

 ogsaa de ødelæggelser, som de foraarsager, med rivende hurtighed om 

 sig, og vil man da afvent© virkningen af sygdomsforaarsageren, maa 

 man sikkerlig i de fleste tilfælde lade sig nøie med et post festum resul- 

 tat, som med en kappe efter regnt-t. 



