325 



Heldigvis har dog ogsaa skogmarken, ligesaavel som do fleste 

 øvrige skadedyr, sine naturlig© fiender. Til disse hører i første række, 

 som de vigtigste, snyltehvepsene. Disse er en slags meget smaa livepse, 

 som ved hjælp af sin braad lægger sine eg indeni lar-verne. Disse 

 hvepse^eg udvikles nu til smaa larvea', som lever i og af furuspinder- 

 larvens indre dele. "Naar de er fuldvoksne borer de sig ud og forpup- 

 per sig udenpaa sin vert (fig. 1 h). Snyltehvepspupperne falder ved sin 

 hvide farve let i øinene', og man ser dem ofte i stort antal fæstet paa 

 vertdyret. Masseformerelse af vertdyrene giver selvfølgelig ^j-unstige 

 betingelser for snylternes formerelsei, og antallet af de sidste pleier 

 derfor i regelen forøges i samme forhold som anfallet af de første 

 tiltager. Ogsaia en sopart angriber larverne og bidrager i høi grad 

 til deres udryddelse. Føier man hertil, at mange fugle lever a.f lar- 

 verne, saa finder vi, at naturen selv har mange midler til at gjenoprette 

 den forstyrredei ligevegt i sin husholdning. 



Det tager imidlertid i regelen flere aar, førend en saadan larve- 

 epidemi ad de her omtalte veie bringes til at ophøve. Heldigvis har 

 man dog kunstige midler til sin raadighed, hvilkei, rigtig anvendte, 

 kan stanse ødelæggelsen, før altfor stor skade er anrettet. Ora disse 

 midler skal vi nedenfor give nogle- kortei oplysninger. 



Her i Tsorge har furuspinderen, saavidt vide® kun engang tidligere 

 anrettet nogen større skade paa skoven, nemlig i aarene 1812 — 16. 

 Ogsaa dengang herjedes store strækninger af Østerdal ens; skoge, og 

 larvemes antal var, da man blev fuldt ud opmerksom paa ødelæg- 

 gelsens omfang, allerede saa stort, at der intet kunde forelages mod 

 dem. Herjingerne synes at have ophørt af sig selv, det vil sandsyn- 

 ligvis sige ved hjælp af larvemes naturlige fiender. I Tyskland har 

 furuspinderen oftere optraadt som skadedyr. 



Man har i de senere aar seet adskillige meddelelser om larveher- 

 jinger i Sveriges skoge. Disse larver tilhører imidlertid en anden 

 spinderart, nonnen (liparis monacha). 



Foruden paa østlandet; har furuspinderen ogsaa vist sig i det 

 indre Sogn, hvor den har herjet ikke saa lidet. Det er dorfor al 

 grund for skoginteresserede ogsaa her paa vestlandet, at være op- 

 merksomme paa skogbestanden og en mulig optræden af skogmarken. 



1 regelen vil vel en ikke-fagmand først ved trærnes airibbede 

 udseende blive opmerksom paa skogm arkens optræden, og saalænge 



