337 



fig. 4. Paa STcIsiclen af den af Suess fremhævede tetra.ederkant, der 

 ifølge hypolesen begrænser jordens nordpolare flade, har vi saavel i 

 Europa som. i Asia ©n række halvøer og havbugtex. I alle dis?© hav- 

 bugter munder der store elv©, hvisi løb i forhold til tetraadei kanten 

 har omtrent den samme retning, og hvis dalfører i alle' tilfælde ind 

 imod tetraedeirkanten begrænse® af betydelig© høilande. I Europa 

 har vi først Ebro m©d Pyreinæernes/ høiland, d©rnæst Po med Alpern© 

 og endvider© Maritza med Balkan. 1 Asia kommer saa Eufrat og 

 Tigris med Persiens høiland, Ganges med Himalaja, Mekong ned det 



sydkinesisk© høiland, YangtseHKiaaig og Hoangho med Kingan — og 

 endelig Amur m©d Stanowoifjeldene. Der gaar med andre ord fra den 

 hypotetisk© tetraedeirkant ud en række dalfører, hvis retning i forhold 

 til høideaksen ©r temm©lig nær d©n sam.in©. J&g skal ikke prøv© paa 

 nogen nærmer© forklaring, men en saadan rækk© gjentagelser beror 

 naturligvis ikk© paa nogen tilfældigh©d, og det forekommer mig ialle^ 

 fald rimeligt at sætt© diss© eiendommelig© paralleldann©ls©r i forbin- 

 delse med en hypotese som den Greenske. 



Natm-en 1902. 



22 



