344 



førstnævnte for gaaske nylig er fuudet saa langt nord som ved Hirts- 

 hals i Danmark, og jeg finder derfor anledning til at tilstille "Na,- 

 turen" dels en tegning af de to interessante bille<r og dels en omtale 

 a.f deres eiendommelige levevis, navnlig for cilleniims vedkommende, 

 idet jeg særlig har studeret dette dyr dels i det frie og dels ved at 

 holde det i fangenskab. 



Første gang jeg fandt cillenum var efter en stormflod; dyret var 

 skyllet op under tang; senere var jeg saa heldig at finde det i stort 

 antal paa dets bopladser, under sten o. 1. paa sandet bund, der ligger 

 tør i ©bbetiden, mein sta.ar under vand, saa snart floden kommer. 

 Dyret bliver liggende: ganske stillei, naar det bliver afdækket, og da 

 det har sandets hvidgule farve, er det særdeles vanskelig at opdage; 

 kun paa varme dage', navnlig i solskin forlader billen den sten, vrag- 

 stump eller muslingskal, hvorunder den har ligget, meoi saa er den 



Fig. 1. Cillenum laterale. 



til gjengjæld overordentlig livlig og hurtig til bens; den løber da 

 om mellem stenenei og vover sig nu og da> op paa den sandede bred ovem- 

 f or høivandslinien. Naar floden indfinder sig, bliver dyret som livløst 

 og henligger derefter i asfyktisk tilstand til næste ebbetid. Det gra- 

 ver sig gang© i sandet, hvor dette stadig er vædet af havvandet og 

 ernærer sig høist sandsynlig af den mængde smaa, hvidei mndorme, 

 som findes i mængde paa de steder, hvor jeg har truffet dyret. Billen 

 graver imidlertid ikke sine gange med benene, som man vilde formodei, 

 men ved møisommclig at gribe sandkorn efter sandkorn med de kraf- 

 tige kindbakker og sætte dem ud til siderne, saaledes at der efter- 

 haanden fremkommer en gang for dyret. Under dette arbeide gaar 

 dyrets hoved meget hurtig frem og tilbage, og iagttageren undgaar 

 ikke at faa det indtrvk, at det under de flest© forhold tilsyneladende 



