349 



give en oversigt over udbredelsen af de observerede nordlys i aarene 

 1722 — 1878. Først efter 1858 hænder det, at der foreligger beret- 

 ninger om et og samme nordlys fra alle fem dele af lialvøen. Særlig 

 udmerker sig i denne henseende den store nordlysvinter 1870 — 71. 



Forfatterens liensigt med dette verk liar, som nævnt i indlednin- 

 gen, tydeligvis været at samle alt paa et sted, hvorimod lian vistnok 

 har indseet, at materialet i sin helhed ikke egnede sig for nogen vi- 

 deregaaende bearbeidelse. At han var istand til at udføre en saadan, 

 har han tidligere vist ved et i det danske meteorologiske instituts aar- 

 bog for 1880 ndgivet arbeide „0m Nordlysets Perioder, efter lagt- 

 tagelser fra Godthaab i Grønland", hvor flere interessante resultater er 

 ndledet. H. G. 



Mindre meddelelser. 



Døde grundtvandskjæl paa store havdyb. I „Naturen" 1900 



s. 289 henledede jeg opmerksomheden paa et arbeide af den danske 

 zoolog A. S. Jensen. Han søgte deri at begrunde den anskuelse, at 

 der i den nyeste geologiske tid havde fundet sted en synkning paa 

 ikke mindre end vel 2000 m. i deu del af jorden, hvor nu havet mellem 

 Norge og Grønland udbreder sig. Brøgger har i sin bog „Nivå- 

 forandringer i Kristianiagebetet" nøiere udviklet denne anskuelse. Den 

 bergenske zoolog H. Friele havde, som jeg ogsaa nævnte i min op- 

 sats, tidhgere udtalt den mening, at skjællene var kommen paa de store 

 dyb ved drivis. Denne mening har nu dansken A. C. Johansen 

 støttet, idet han blandt andet har fremdraget flere eksempler paa, at 

 skjæl virkelig er seet paa drivis. Han har ogsaa med andre grunde 

 gjort det mere vanskelig at antage den Jensen-Brøggerske hypothese 

 om den store synkning. Hans Reusch. 



Dompaper og bjergfinker. Disse to fuglearter har atter i høst> 

 vist sig forholdsvis talrig ved Bergen, hvor de om sommeren kun sjel- 

 den er at se. Saavel i parkerne som paa Fjeldveien og langs Kalfa- 

 ret og Kalvedalen har der i hele den sidste halvdel af oktober og i 

 november stadig været mindre flokke af disse, og særlig gjælder dette 

 om dompapen, mens bjergfinken iaar har været betydelig mindre tal- 

 rig, end da den f. eks. i 1894 viste sig her og i store flokke vrim- 

 lede overalt i Bergens omegn, dengang ogsaa i selskab med adskillige 

 bogfinker. Ligesom iaar var det ogsaa dengang den rige rognebærhøst, 



