350 



der lokkede de store skarer hertil og tillod dem at forblive her vin- 

 teren over, hvad der muligens ogsaa vil finde sted i denne vinter. 

 Dompaperne er meget smukke fugle, især haunerne, som med sit sterkt 

 røde bryst og bug, sin smukt askegraa overside og sin blaasorte nakke 

 næsten maa regnes til de virkelige^pragtfngle, men de er ikke velseede 

 i haver og parkanlæg, hvor de særlig i ilet tidlige foraar kan anrette 

 betj^delig skade paa de unge bladknopper. De nyder derfor ikke 

 jagtlovens besk3'ttelse og kan fældes til alle aarstider. 



0. J. L.-P. 



Varmt hø. Det er en almindelig kjendt sag. at naar hø indhøstes, 

 førend det er ordentlig tørret, eller naar der til tørt indbjerget hø 

 senere kommer fugtighed, blir dette efterhaanden varmt, ja at tempe- 

 raturen endog undertiden kan stige i en saadan grad, at der kan være 

 fare for selvantændelse. 



Denne temjDeraturstigning skyldes visse saakaldte termogene bak- 

 teriers virksomhed. Den almindeligste og bedst [kjendte af disse er 

 den egentlige „høbacille" (bacillus subtilis), der synes at forekomme i 

 alt hø, i absolut tørt dog kun i form af hvilende sporer. 



„Høbacillen" taaler en meget høi temperatur og gaar selv efter 

 en times kogning ikke tilgininde, af hvilken grund renkulturer af denne 

 ai-t er temmelig let at tilveiebringe. Man behøver kun at helde lidt 

 vand paa en haandfuld hø og lade dette henstaa i nogen tid. Det 

 paa denne maade udvundne brunagtige udtræk, som foruden talrige 

 andre arter ogsaa indeholder sporer af høbacillen, afhældes, bringes i 

 et kar med tætsluttende laag og koges i ca. en halv time, hvorved 

 alle de øvrige arter dræbes. Lader man derpaa karret henstaa uaab- 

 net i nogle dage i en temperatur af 20 — 26" C, saa vil man finde 

 våndet rigeligt besat med sporetraade, hvoraf der snart udvikler sig 

 saavel sporer som de med fimretaar forsynede svermeceller. ^/ 



0. J. L.-P. 



Grønlands fuglefauna tæller ifølge Winge 129 arter, hvoraf 52 

 danner den faste bestand. Geirfuglen, alca impennis, er uddød, 8 ar- 

 ter ruger regelmæssigt, om end kun i ringe antal. G8 arter maa der- 

 imod betragtes som tilfældige gjester. Blandt de 52 til den faste be- 

 stand hørende arter er kun 11 landfugle, heraf er endog nogle bundne 

 til kysten, mens 41 er egte svømmefagle. 28 arter er stand- og 

 strøgfugle, 24 mere eller mindre udprægede trækfugle. 



Grønlands beliggenhed mellem Europa og Amerika lader sig kun 

 i yderst ringe grad paavise i fordelingen af den faste fuglebestand 

 inden landets grænser. Paa østkysten ruger to arter, sædgaasen (anser 

 segetum) og blisgaasen (bernicla leacopsis), som stammer fra Europa 

 og som kun holder til paa den mod Europa vendende side af Grøn- 

 land. 37 af den faste bestand er cirkumiiolare, 3 er samtidig nord- 

 atlantiske og nordpacifike arter uden dog at være cirkumpolare, mens 

 5 (deriblandt den uddøde geirfugl) har europæisk-asiatisk oprindelse; 

 kun to arter maa nærmest kaldes amerikanske. 



Af de 8 arter, som ruger regelmæssig paa Grønland, om end i 



