35(i 



norddstlige side af hovedkrateret fin des dr l saakaldte nye krater, der 

 formodes at være dannet under det store, før omtalte udbrud i 1812. 

 Sandsynligvis har aarets udbrud udelukkende fundet sted fra det 

 gamle krater, i et hvert fald har det nye spillet en meget underord- 

 net rolle. 



Allerede i februar var man ved sterke jordskjælv paa en maade 

 varslet om ulykken, og siden den 20de april havde man hørt adskil- 

 lige underjordiske døn. Den 6te april kl. 2.40 eftm. fandt e^n betydelig 

 eksplosion rfted, og en stor dampsky steg op fra vulkanen. Kl. 5 

 saaes et sterkt rødligt skjær i denne. Begivenhederne-s rækkefølge er 

 nu efter den engelske ekspeditions beretninger denne : "Ildover 

 aftenen fortsaittes den allerede begyndte virksomhed, og veid midnat 

 fandt et stort udbrud sted og røde flammer saaes over kraterets rand. 

 Den næste morgen havde maji fra Chateaubelair et pragtfuldt skue, 

 idet kjæmpemæssige, sopf ormede skyer hævedes til betydelige høider — 

 ca. 30000 fod — og dreves afsted af nordostpassaten. Efter hvert 

 som dagen skred frem, tiltog eruptionen i voldsomhed. Kl. 10.30 form. 

 udslyngedefi under voldsom støi enorme dampskyer, ledsaget af tal- 

 rige lyn. Det er værd at lægge merke til, at paa denne tid var ind- 

 byggerne paa vindsiden (nordøstsiden) endnu i tvil, om man stod 

 overfor en virkelig eruption, da de antog, at den mørke sky over 

 toppen var en tordensky. Vulkanem var nu i stadig virksomhed, og 

 fra Chateaubelair kunde man se, at det udslyngede materiale væsentlig 

 kom fra hovedkrateret (det gamle krater). Uhyre dampskyer, regn 

 af mørkt materiale (sandsynligvis aske) og af stene saaes at udslynges 

 fra det, dels paa læsiden, men mest paa vindsiden (nordøstsiden). Ved 

 midda.gstider var f j eldets sikraaniriger endnu grønne, og det rige dække 

 af tropisk vegetation var endnu ikke ødelagt. Et tyndt lag af fin vul- 

 kansk aske var faldem ; men det var ikke mere end, at det saavidt gav 

 bladene en graaaglig fa.rve. Enorme dampsøiler holdt stadig paa at 

 komme ud fra krateret ved voldsomme udbrud, hvorved der slyngedes 

 ud store masser af sten og aske." 



"Ved dette tidspunkt lagde man merke til, at der steg damp op 

 fra nogle af dalene paa fjeldets sydside, og disse dampmasser øgedes, 

 indtil hele fjeldet kl. .12.50 pludselig indhylledes i en tæt dampsky. 

 Umiddelbart forud saaes i elvene Wallibu og Rabaca en rivende strøm 

 af koghedt vand. Sandsynligvis var aarsagen hertil den, at krater- 

 sjøen, der allerede mellem kl. 12 og 1 onsdag eftermiddag havde fiydt 



