357 



over sin sydlige bred, nu tømtes, og randt ned langs de netop nævnte 

 dale. Saa vidt vides kom der ingen slamstrøm, i egentlig forstand, 

 men kun. en voldsom strøm af kogende vand, der ikke efterlod nogen 

 spor, som kunde sees ved ekspeditionens besøg." 



"Kl. 1 var \'nlkanens brølen frygtelig. Masser af sten spredtes 

 baade til vindsiden og læsiden. Enorme dampsøiler fortsatte med at 

 stige op af krateret. Lynene var frygtelige, og efter de store udbrud, 

 som fandt sted mod faa minutters mellemrum, saa. man dampmasserne 

 tilhylle det hele fjeld. Hidindtil havde eruptionen havt en karakter, 

 som alle geologer kjender, og den ødelæggelse, som var foraarsaget, 

 var indskrænket til d© høieste partier af tjeldet lige i nærheden af 

 krateret. Men kl. omtr. 2 blev der, ifølge øienvidner, en ramlen, og 

 et voldsomt mørkt udbrud med regn af sten, alt til vindsiden, og sam- 

 tidig øgedes vieksomheden voldsomt over det hele omraado. Et frygte- 

 ligt rødt og purpurfarvet "forhæng" bevægedes fremover mod og 

 over "Richmond Estate" . Dette var den eiendommelige møi-ke sky, 

 som ladet med vulkansk støv, med voldsom fart feiede nedover f j eldets 

 side, idet den begravede landet i hed sand, kvalte og brændte alle 

 levende væsener paa sin vei, og fortærede f j eldets rige vegetation med 

 et eneste brændend© vindstød." 



Paa øens læside, hvor man paa et forholdsvis tidligt stadium fik 

 rede paa, hvad der forestod, var der faa, som omkom. De flest© 

 havde itide reddet sig til strøget syd for Chateaubelair ; de faa, som 

 blev tilbago, gik for største delea til grunde. Paa vindsiden kunde 

 man, som før meddelt, paa grund af den store skymasse, som indhyllede 

 vulkanens top, ikke før henimod middagstider blive overbevist om, at 

 vulkanen var i virksomhed, og da saa den glohede askesky ved 2-tiden 

 med voldsom fart rykkede nedover fjeldsiden, blev talrige mennesker 

 dens bytte. De, som overleved© katastrofen, var væsentlig folk, som 

 havde spærret sig ind© i sin© kjælder©. Da sky©n kom i nærheden af 

 kysten, var den saa betydelig afkjøjet, at dens hede aske ikke formaaede 

 at antænde husenes tømmer eller folks klæder. Man hører ogsaa der- 

 for, at de, som indhentedes af askeskj^en her, kun fik sine brandsaar paa 

 de dele af kroppen, som ikke var dækket af klæder. De overlevende 

 beretter, at d© faa minutter, skyen tog for at passere over dem, var 

 frygtelige; strubern© sammensnøredes, og d© fik ikke luft til at aand© 

 i. Samtidig med dett© indhylledes hele omegnen i et tæt mørke, saa 



