366 



aflagring under springflod og derpaa følgende snefald vil naturligvis 

 kunne gjentage mg adskillige gange i vintereins løb, men de forskjellige 

 lag af grus og ler, som derved dannes, vil let synke sammen til et, 

 idet den mellemiiggende sne eller is om vaaren smelter. 



Om vaaren foregaar deir da en kalvning langs hele iskanten, idet 

 den del af denne, der rager ud over sjøen ved høi vande, splintres af 

 bølgernei, synker ned paa stranden og bliver liggende paa denne eller 

 driver afsted ud over sjøen som en større og mindre isflag, hvoraf hvert 

 indeholder dele* af det omtalte grus og lerlag. 



Der er imidlertid endnu en anden maade, hvorved strandens 

 materiale kan føres afsted med drivisen. Under sterk kulde' og snefald 

 danner der sig nemlig ved lavvande i fjæren et islag paa nogie centi- 

 mieters tykkelse. Naar nu sjøen stiger, vil lidt efter lidt dette islag 

 brydes op i stykker og flyde op med endel af strandens løse materiale, 

 fastfrosset paa undersiden. Til opbrydningen af islaget i fjæren tjener 

 ogsaa ansamlingen af luftblærer, der fylder de talrige tiulrum, der 

 findes under isen og ved begyndende smeltning af denne stiger tilveirs 

 som luftbobler. Et saadant isflag fra fjæren er ganske tyndt, blot 

 nogle faa centimeter, og har talrige huller, der beteigner de steder, 

 hvor isen paa grund af underliggende stene v^r tyndest. Dai isflaget 

 fører med sig grus, ler og skjæl, fastfrosset til dets^ underside, flyder 

 det tungt i sjøen, men det flyder dog, og dermed er mnligheden af 

 transport tilstede. Sslv om disse tynde isflag vel hurtig kan smelte 

 i sjøen og saaledes ikke kan transportere strandens materiale' synderlig 

 langt, synes det dog paa den anden side oft© at være tilfælder, at de 

 af bølgeme kastes op paa tykkere isflag, noget der paa grund af deres 

 tyndhed, meget let maa kunne foregaa, selv ved smaa sjøer. 



Isflag paa indtil nogle meters længde med sand og grus er ikke 

 sjelden at se flydende i sjøen lige ved land, ligesom man ogsaa ofte i 

 fjæren kan se ophobninger af grus og ler, der stammer fra smeltede 



De omtalte aflagringsmaader foregaar som nævnt i forholdsvis 

 liden maalestok, og kan saaledes ikke tænkes- at kunne bidrage til 

 aflagring af grundtvandsskjæl paa de stor© dyb i Nordhavet, men vel 

 i vore fjorde, hvor der ogsaa ofte findes en mængde grundtvanasskjæl. 

 Disses forekomst i vore fjorde forklares som bekjendt, dels ved sænk- 

 ning af fjordbundene, dels ved bølgernes nedskyllende evne. 



Da det imidlertid er en bekjendt sag, at der i drivisen i ishavet 



