10 
i løbet af de sidste 160 aar trukket sig over 14 km. tilbage. — Foran 
den længst fremskudte af endemorænerne er der betydelige flader af 
grus og runde stene, afsat af bræelven i tidens løb. 
Naar vi fra den beskrevne moræne bevæger os til bræen, passerer 
vi følgende vel markerede endemoræner, foruden nogle mindre frem- 
* 
trædende morænehauge : 
Liden —=endemoræne..... 1350 m. fra bræens ende sommeren 1905 
23 => sn 1240 == 7— ED 
Noget større — — ...a. 11920 je rdet ee 
Større LER, 440 850 - E Bed. virke 
Stor ENE ANE | 580 - dn Ed 
Liden EST FÅ 390 - ——=7— 5 
== ke ØRE 310 - GEL Brae 
== AE 150 - re oe 
== ETE GN, 40 - EG EET 
Den store endemoræne i 580 meters afstand fra bræen er jeg 
tilbøielig til at anse dannet i aarene 1873—75. Naar vi sammenlig- 
ner Austerdalsbræens tilbagegang fra 1750 til vor tid med de andre 
jøklers fra Jostedalsbræen, saa finder vi, der er god overensstemmelse. 
Nigardsbræen f. eks. har fra 1750 til 1903 trukket sig over 2 km. til- 
bage, Bersetbræen omtrent 1600 m., Tunsbergdalsbræn henimod 
1200 m., Bøiumsbræen over 1900 m. og Aabrækkebræen over 1100 m. 
Sommeren 1905 anbragte jeg to merker ved Austerdalsbræen, lige- 
som jeg tidligere har anbragt merker ved de fleste større udløbere fra 
Jostedalsbræen, for at deres variationer skal kunne følges. 
Qvenstaaende skisse af Austerdalsbræens ende viser de anbragte 
merkers beliggenhed. 
