23 
Det billede, vi her har udkastet af Kalaharis dyreliv, passer ganske 
vist ikke mere for nutiden. De vældige dyreflokke er forsvundne. 
Ildvaabnene har ryddet op i dem; hvide jægere og handelsmænd 
begyndte ødelæggelsen, de vandrende boere nedlagde i 70- og 80-aarene 
masser af vildt, og de med geværer bevæbnede negere fuldendte, i 
forbindelse med kvægpesten i 1896, ødelæggelsen. 
Hvad er der nu tilovers af alle disse dyremasser ! 
Næshorn og bøffel er forsvunden fra Midtkalahari. Den 
sidste holdt sig helt til 1897, da kvægpesten fik bugt med den. 
Elefanten er ikke ganske udryddet, men meget indskrænket 
i sin udbredelse. Af og til kan man paa sine steder se enkelte flokke 
drage omkring. Af de øvrige dyr er de fleste sterkt reducerede, omend 
ikke ganske udryddede. Giraffemn bebor stadig visse distrikter, 
hvor den kan iagttages i flokke, og gnuen forekommer endnu i 
betydelige flokke paa sandsletten. Der lever ogsaa strudsen uden 
vand. 
Zebraen bebor sandsleiterne under regntiden og forlader dem, 
naar vanddammene tørker ind. 
Dyrelivet i floddistrikterne er rigere end paa steppen. I skovene 
og sumperne er nemlig vildtet mere beskyttet. 
Dyrevandringer, som i tidligere dage var saa almindelige paa de 
omtalte steder, giver sig ogsaa nu tilkjende, specielt ved rovdyrenes 
vandring. Under regntiden er saaledes floden Botletles bredder meget 
fattige paa vildt, og løven mangler ganske. I den anden halvdel af 
tørketiden er de til plage for de reisende. 
Det sydlige Kalaharis dyreverden er i mange hen- 
seender forskjellig fra det midtre. Der er større rigdom paa vildt, og 
antiloper synes endnu at forekomme i store hjorder. Landsbyerne er 
omgivne med palisader til beskyttelse mod løverne, hvilket aldrig 
behøvedes i Ngamilandet. Vandreboere og handelsmænd har aldrig 
optraadt i saa stor mængde i Sydkalahari, at de har kunnet gjøre 
nogen saa stor skade paa vildtbestanden, som i det midtre Kalahari. 
B—p. 
Kunstig ernæring af planter. 
Af Friedrich Upmeyer i ,Naturwissensch. Wochenschrift'*, 
Den moderne plantefysiologi har som kanske bekjendt allerede i 
længere tid benyttet de saakaldte vandkulturer til dyrkning af planter, 
