26 - 
ende af dette sidste rør førtes en gummislange op til et kar, som var 
fyldt med den for planten bestemte næringsopløsning. Aabnedes kra- 
nen, trængte opløsningen ind i rørsystemet og fortrængte luften fra 
det. Borede man nu et hul i stammen, blev ogsaa dette fyldt med 
opløsningen. — Fra hullet kom vædsken over i karbundterne og fra 
disse igjen over i de grenes blade, hvortil vedkommende karbundter 
førte. Grene, som blev tilført saadan kunstig ernæring, adskilte sig 
fra de andre grene ved en kraftigere vekst. Trær og grene, som 
mangler jern og derfor lider af klorose eller blegsot, kan blive hel- 
bredede ved paa denne maade at blive tilført en sterkt fortyndet jern- 
vitriolopløsning. Efter faa ugers forløb danner der sig ny klorofyl, og 
planten vil igjen faa sit friske grønne udseende. I denne forbindelse 
kan nævnes, at man allerede i længere tid har brugt en slags primitiv 
kunstig ernæring for at faa græskar til at vokse sterkt. Et halmstraa 
eller en pennepose blev stukket ind i græskarret, som gjennem dette 
rør sugede 1 sig næringsopløsningen, i dette tilfælde — melk. Om 
det var melkens protein, fedt eller sukkerstoffe, som græskarret optog 
i sig og bearbeidede, eller om det kun anvendte vandet 1 melken til sin 
opbygning, er vel et spørgsmaal. 
Kun faa forsøg med kunstig ernæring af planter har hidtil givet 
noget resultat. De synes dog at have fremtiden for sig. Eksperi- 
menter med forskjellig slags gjødsel har vist at kali og fosforsyre har 
en heldig indvirkning paa blomster- og frugtdannelsen hos frugttrærne. 
Kali spiller desuden en vigtig rolle ved kulhydraternes vandring — 
hvorledes er dog ikke bragt helt paa det rene. Det øver endvidere en 
stor indflydelse paa frugternes velsmag. Frugttrær, som lider mangel 
paa disse næringsstoffe, vil det vel ikke være vanskeligt at bibringe 
disse manglende stoffe i tilstrækkelig mængde ved hjælp af den oven- 
for beskrevne metode. Heller ikke er det usandsynligt, at man i sol- 
fattige aar, da vinstokken paa grund af den forminskede assimilation 
ikke producerer tilstrækkeligt sukker, og druerne derfor blir sure, kan 
forbedre druernes aroma ved kunstigt at bibringe dem druesukker. 
Størst betydning vil dog sandsynligvis denne nye metode faa, naar 
store trær skal flyttes og omplantes. En saadan flytning var tidligere 
altid et meget vanskeligt arbeide, da man ikke var istand til at skaffe 
træet de nødvendige næringsstofle indtil det havde faaet slaa rod og 
dannet nye rødder paa det sted, hvortil det var flyttet. Man maatte 
indskrænke sig til ved alle mulige midler at formindske mest muligt 
