37 
De fandtes aldeles nøgne i urskogene i regelen, men naar de 
træder i berørelse med den omboende negerbefolkning, pleier de at 
omvikle sig med lidt barkklæder for anstændighedens skyld. I sko- 
gene er dvergene overmaade sky. Det er kun gjennem de negere, der staar 
i et venskabeligt og fortroligt forhold til dem, at reisende kan faa anled- 
ning til at se deres liv og forhold. De dyrker ikke jorden og holder 
ingen husdyr, men lever af jagten og streifer overalt igjennem ursko- 
gens krat, hvor de overalt synes at være hjemme. Deres hytter er 4 
fod høie og 4 fod i diameter, og er bygget af vidjer og grene, som 
. staar fast i jorden med begge ender i en halveirkel. Over dette stel- 
verk lægges løv, som dækker det hele, og gjennem en liden aabning 
paa siden kan da dvergen krybe ind for at lægge sig paa sin løvseng. 
Mand og kone har en hytte sammen, mens børnene, naar de har holdt 
op at die, blir puttet ind i sin egen lille hytte, der forøvrigt kan være 
besynderlig liden. 
Man har ikke opdaget noget eget pygmésprog; thi de taler med 
mere og mindre færdighed de omboende storvokste negeres dialekt. 
Som tidligere nævnt dyrker ikke Kongoskogens pygméer jorden, 
men lever hovedsagelig af kjød af pattedyr, fugle og krebsdyr, af hvide 
myrer og af insektlarver. Ikke destomindre er de meget begjærlige 
efter bananer, og for at tilfredsstille sin attraa efter denne søde frugt, 
lister de sig om natten hen til sine storvokste sorte naboers plantnin- 
ger og røver frugterne her. Hvis nu røveriet blir godt optaget, eller 
hvis man som tribut lægger ud modne bananer paa visse for pygméerne 
bekvemme steder, kommer disse ganske stille i mørket eller i daggryet 
og henter dem; den lille mand vil vise sin taknemmelighed og efter- 
lader sig lidt kjød, eller han renser plantningen for ugræs, sætter op 
fælder, eller han har jaget bort aberne og bavianerne eller elefan- 
terne, mens hans ven og vert sover. Dog hænder det ogsaa, at 
dvergene lokker smaa børn med sig og optager dem i sin stamme, 
ligesom børn eller mænd og kvinder hos de omboende folk undertiden 
ligesom bliver haug- eller bergtagen, akkurat som i vore eventyr om 
underjordiske trold. 
Paa den anden side har man ogsaa beretninger om, at en neger- 
moder vaagner om morgenen og ser sit sorte trivelige og smilende barn 
forsvundet, men istedet ligger der en svagelig, gulagtig, rynket og 
styg pygméunge paa negerbarnets leie, — dette ligner jo aldeles vore 
historier om byttinger. Og mr. Johnston tilføier: ,naar man 
