47 
ker vi kanske snarest paa de høiere dyrs meget udviklede synsorganer, 
hvor der bag linsen danner sig et billede paa nethinden, saaledes at 
vi kan opfatte det. Men hos en række lavere dyr er synssansen ind- 
skrænket til kun at opfatte forskjellen mellem lys og mørke; mere 
udviklet bliver synssansen, naar dyret desuden kan opfatte lysretnin- 
gen. Til saadanne indretninger, som kan opfatte lysretningen, maa 
vi henregne bladenes overhudsceller. Til nogen virkelig billeddan- 
nelse kommer det vel neppe: thi for det meste er linsens krumning 
saadan, at billedet falder enten foran eller bag overhudscellens indre 
væg. Kun hos en eneste plante fandt Haberlandt, at billedet 
faldt netop paa bagvæggen. Det maa imidlertid, ialfald foreløbigt, 
ansees som usandsynligt, at der er nogen opfattelse af billedet; kun 
for saa vidt kan det være af betydning, at linsens brændpunkt falder 
nølagtigt paa overhudscellens bagvæg, saa lyset derved blir samlet 
paa det mindste omraade, og modsætningen mellem den belyste midte 
og den mørke rand omkring derved blir sterkere. 
Vi maa altsaa tænke os, at planterne har tilpasset sig saaledes, at 
de har midten af overhudscellens bagvæg sterkere belyst end kan- 
terne; bladets overflade staar da lodret paa lysretningen. Men ind- 
træffer saa en forandring af bladets stilling, saaledes at lyset falder 
ind paa skraa, saa rykker, som tidligere omtalt, det belyste felt ud til 
siden. Denne forandring maa kunne ,fornemmes" af planten saa- 
ledes, at dels bladstilken, dels bladpladen krummer sig, saa at bladet 
atter staar lodrev paa lysretningen, og altsaa atter cellernes midtparti 
er sterkest belyst. Vi staar her foran en tilsyneladende dybt indgri- 
bende forskjel mellem dyrene og planterne. Hos dyrene kan vi altid 
ved saadanne sanseorganer finde nervetraade eller nerveceller, som 
er særskilt udviklede til at opfatte og lede sanseindtrykkene videre. 
Noget saadant har man ikke kunnet opdage hos planterne. Naar 
bladstilken krummer sig, fordi bladpladen bliver skraat belyst, saa er 
det klart, at der maa være en forbindelse mellem disse to dele, saa- 
ledes at et indtryk paa den første giver anledning til et bestemt udslag 
hos den anden. En saadan forbindelse har vi i dyrenes nervetraade, 
men hos planterne er noget lignende som nævnt endnu ikke paavist. 
Imidlertid staar jo alle cellers protoplasma i forbindelse med hin- 
anden, og veien gaar sikkerlig gjennem det, men noget bestemt vides 
derom ikke. 
Imidlertid er disse forsøg og undersøgelser endnu i sin begyn- 
