67 
Paa en noget afvigende maade forløb mostorvens «destruktion et 
andet sted, hvor jeg lagde merke til den, nemlig nær Vevang paa 
fastlandskysten i sydvest for Kristianssund.- Torven var her ikke mere 
end 50—70 cm. tyk og hvilede paa et underlag af grus. - Den underste 
del af den, der indeholdt en del trærødder, dog ikke mange, kunde 
betegnes som ,skogtorv"; det øvre lag var mostorv; det bestod tyde- 
ligvis af uddød mose og gik opad over i frisk vegetation af samme 
racomitrium lanugimiosum, som ovenfor omtaltes. 
Rindende vand, som antagelig er rigeligt tilstede ved tøbrud om 
vaaren, havde opdelt torven i strimler eller rygge, idet det havde skaa- 
ret ind kanaler til grusbunden eller i ethvert tilfælde næsten lige til 
Ge : NE 
4 d 
> AE mn 
TN ideer 
YLE E 
er ng 
* ——— me - 
På 
pe 
4, 5,6. En mostue paa vei til at destrueres. 7. Profil gjennem tre torvrygge 
med grusbund imellem; det prikkede er mostorv; lyngstammerne er antydede 
ovenpaa tuerne. 8. En torvryg seet fra vest. Mostorvens skygning staar verti- 
kalt, skogtorvens paa skraa. Foran mudder med opragende stene og nogle 
totter med halveræs. 
den.") Disse kanaler var ikke større, end at de havde en passende 
bredde til, at man kunde hoppe over. I kanalernes bund saa man 
dels grusbunden blottet, dels sort torvmudder. Torvryggene var tem- 
melig uregelmæssige, men gjennemgaaende strakte de sig i nord—sydlig 
retning. Det faar staa derhen, om dette kom af terrænets hældning 
paa stedet, eller det skyldtes indflydelse af den herskende vind. Den 
hyppigste vind for de to nærliggende stationer Ona og Kristianssund 
1) Alb. Nilsson omtaler i Botaniska studier, Lund 1899, s. 129, en grund 
høifjeldsmyr opdelt i tuer af rindende vand og vind. 
