69 
var denne lyngstammernes anordning tildels endog særdeles tydelig, 
saaledes som sees af fig. 9, hvorved dog var at merke, at stamme- 
delenes orientering paa skraaninger, der vendte fra havsiden, altid blev 
mindre fremtrædende. Hvor mospuder var brændt, saa man en tilsva- 
rende ordning af mosens stilke, saaledes som paa tegningen antydet 
ved x; forholdet var dog ikke saa fremtrædende som for lyngens ved- 
kommende. 
Før vi forlader havkystens torvmyrer, bør endnu tages med bil- 
ledet fig. 10 fra det indre af Smølen. Det viser en 15—20 m. stor 
forsænkning, sikkerlig fremkommet ved, at grus, der danner torvens 
underlag, er skyllet bort. Torven staar med en omtrent 1 m. høi 
brudkant rundt om. Rendeformede fordybninger viste, at der var til- 
løb af vand, det største, y, kom fra et tjern. Forsænkningens bund 
var bevokset med halvgræs; tildels stod noget vand over den; etsteds 
var der et hul tydende paa, at der havde været et udløb for rindende 
vand ned gjennem grusbunden. I nærheden laa nogle damme eller 
smaa tjern, som kan tænkes at være opstaaede paa lignende maade. 
Adskillig forskjellig fra de ovenfor beskrevne mostorvtuer var 
tuer af sand, som iagttoges ved Aursjøhytten paa høifjeldsvidden i 
Lesje. Paa en strækning af et par km. mod SØ fra hytten strækker der 
sig en 4—7 m. høi afsats langs det herværende vand, som engang har 
staaet høiere end nu. Afsatsen bestaar underst af sandholdig grus 
med rullesten. OQvenpaa ligger der sand og torvmyr. Denne sand er 
efter sit hele udseende ikke almindelig sand, afsat i vand, men maa 
antages at være tilblæst af vind og fastholdt af vegetationen. Den er 
ofte humusblandet helt igjennem, og der forekommer inde i den tynde 
lag af en egen torv, der ved trykket er bleven skifrig, saa den min- 
der om brunt papir. Der er ogsaa tilstede, foruden egentlig sand, en 
del sandler; hvor denne er skyllet ned i hulninger, er grunden bleven 
vanskelig gjennemtrængelig for vand, og der har paa disse steder kun- 
net danne sig torvmyr. 
