| 
| 
83 
hvad der utvilsomt er et meget rummeligt fradrag, altfor stort, og 
multiplicerer 3059 med 5000, faar vi 15,295,000 kr., der er indvundne 
i arbeide. En bedre anvendelse af penge kan man neppe tænke sig; 
det viser sig altid, at penge anvendt saaledes, at folkets helse blir 
bedre, er udmerket anvendte. 
Af vore foranstaltninger mod spedalskheden maa endnu nævnes, 
at vi i 1885 fik en lov, der giver herredsstyret eller sundhedskommis- 
sionen ret til at forlange af en spedalsk, som vil leve hjemme, at han 
skal iagttage visse forsigtigheds- og renlighedshensyn, og hvis han 
ikke vil eller paa grund af forholdene ikke kan efterkomme de opstil- 
lede fordringer, saa kan herredsstyret paalægge ham at lægge sig ind 
i et af vore asyler. Meningen med denne lov er, at hjemmekommunen 
skal tage sig af spedalskheden. Nu kan den altsaa, eftersom den selv 
maatte bestemme, beholde de spedalske hjemme eller sende dem til 
asylerne; kommunen kan altsaa fri sig for sine spedalske, hvis den 
selv vil, eller beholde dem hjemme og udsætte sig for, at flere faar 
sygdommen. Det afhænger da af sundhedskommissionens formand, 
hvor virksom han er, om der blir foretaget noget mod de spedalske, 
og i tilfælde nogen af disse tvinges mod sin vilje til indlæggelse i et 
asyl, saa er det deres nærmeste omgivelser og kjendinger, der beslutter 
tvangen, og man er saaledes fri for berettigede klager over voldelig 
indgriben. De fordringer, der stilles, for at en spedalsk skal kunne 
blive hjemme, er meget moderate og er kun beregnede paa at indprente . 
renslighed og afsondring. Der kan neppe være tvil om, at grunden 
til, at spedalskheden har fundet en saa gunstig jordbund her i landet 
er folkets levemaade, dets ringe sans for renslighed først og fremst. 
Vi ved ikke, hvorledes spedalskheden overføres fra et menneske til et 
andet, men vi har grund til at antage, at der fordres en direkte berø- 
relse og mangel paa renslighed. Nu er det bekjendt nok, at indtil for 
30—40 aar siden stod det overmaade slet til med rensligheden her paa 
Vestlandet ialfald, og dertil var det og er fremdeles altfor meget i brug, 
at flere mennesker ligger i seng sammen. Her er ligetil for faa senge 
til befolkningen; hvis det kunde paabydes, at hvert menneske skulde 
have sin egen seng, saa vilde det paa temmelig lang tid ikke kunne 
gjennemføres her paa Vestlandet, fordi der ikke er senge nok. Hertil 
kommer, at man før ingen frygt havde for at dele seng med en spedalsk. 
Der er jo indtraadt en merkelig forbedring i disse forhold i de 
senere aar, men der staar endnu meget igjen, for at det norske folk kan 
kaldes rensligt. Der fordres nu, at en spedalsk ialfald skal have sin 
