92 
der dannes petroleum. Som man ser, ligger ogsaa ved dette spørgs- 
maal den rigtige vei midt mellem de herskende ekstremer. Det er 
ikke udelukkende dyret og ikke udelukkende planten, som er ansvarlig 
for, at petroleum blir dannet, men begge to bidrager under visse betin- 
gelser til dets danrelse. 
Slammet, hvoraf kemikerne Kråmer og Spilker fremstil- 
lede ,algevokset", er en aflagring, som indeholder faa fremmede 
bestanddele, særlig faa mineralske; det bestaar næsten udelukkende af 
de ovennævnte organiske bestanddele, plantelevninger og dyrelevnin- 
ger. Naar dette slam blir tørret, blir det meget haardt og fast, saa at 
det er yderst vanskeligt, at bryde det istykker og at knuse det. I tør 
tilstand minder dette slam meget om en velkjendt kulbergart, cannel- 
eller bogheadkullene, som her og der i alle kuldistrikter og særlig i 
Australien optræder i uhyre masser. Disse cannelkul blir og blev 
udbrudt og benyttet til fremstilling af petroleum. De stemmer i sine 
bestanddele ganske overens med det ovenomtalte slam, hvad forøvrigt 
ogsaa den mikroskopiske undersøgelse viser os. Fra almindelige sten- 
kul kan cannelkullene med lethed straks adskilles ved sin matte glans 
og sin store fasthed. I ren tilstand finder man dem ikke ofte, hvad 
der ogsaa er tilfældet med det rene organiske slam. Som oftest er de 
forurensede med mineralske bestanddele, særlig med kalk og med ler — 
med kalk i ferskvandsafleiringer, med ler i marine afleiringer Bom 
saadanne kan vi nævne dyndet eller klæggen langs Nordsjøens fjære- 
strækninger, et sort, slibrigt ler, som blir graat, naar det tørres. Det er 
sterkt opblandet med mineralske bestanddele og stemmer ganske over- 
ens med, hvad vi ovenfor har kaldt ,bituminøse stene". I løbet af 
aartusener spalter de organiske bestanddele i disse stene sig, saa at 
de blir mere og mere ,bituminøse* og indeholder mere og mere petro- 
leum. Derfor afgiver færdig dannede fossile stene langt mere petro- 
leum end de, som er under nydannelse. 
Det er som oftest ikke store dyr, som leverer slammets og stenenes 
bitumen, snarere er det yr smaa væsener, som kun kan sees under 
mikroskopet. Det er derfor let forstaaeligt, at større dyrelevninger er 
saa sjeldne i disse afleiringer. De smaa væsener kan som sagt ikke 
sees med det blotte øie, selv under mikroskopet kan de som oftest kun 
paavises i de yngre formationer, da de blir fuldstændig ødelagte, naar 
stenen er af større alder. Dog kan man ogsaa i saadanne meget gamle 
stene paavise kiselalger, svampenaale, krebsdyr, alger o. s. v., bestand- 
dele, som ogsaa i ganske unge afleiringer spiller en stor rolle. 
n 
er EE 
