93 
Efter at vi har lært at kjende de stene eller bergarter, som maa 
betragtes som urmaterialet for petroleum, staar det tilbage at udrede, 
hvorledes petroleum dannes i dem. Her giver den maade, hvorpaa 
man i laboratorierne udvinder petroleum, os et fingerpeg. Vi har seet, 
at det sker ved destillation. Særlig faar man et godt resultat, naar 
man foruden varme ogsaa anvender tryk, altsaa trykdestillation. 
Begge disse faktorer er ogsaa virksomme i naturen: De vulkanske 
processer leverer varmen, de over petroleumstenen lagrede bergmas- 
ser trykket. Muligens er dog ikke varme absolut nødvendig, da der, 
som vi allerede har omtalt, kan danne sig petroleum i ammonitskal- 
lerne, uden at varmen i særlig grad har været medvirkende, mange 
bergarter har endvidere aldrig været i berøring med de vulkanske 
arnesteder, og dog lugter de sterkt af petroleum. Muligens derfor er 
trykket alene istand til at drive det ud. Her maa dog videre forsk- 
ning bringe klarhed. 
I begyndelsen af denne artikel omtalte vi den russiske kemiker 
Mendelejews teori; denne har nu Å. F. Stahl i Warschau 
bragt i overensstemmelse med teorien om petroleumens organiske 
oprindelse. Han siger herom: ,Professor Mendelejew fandt, at 
naar syre virkede paa jern, eller naar vand (vanddampe) virkede paa 
glødende jern, dannedes der flydende kulvandstoffe; han har ogsaa 
eksperimentelt fremstillet saadanne, og han fremsatte derfor sin anor- 
ganiske teori om jordoljens dannelse, en teori, som dog staar i absolut 
strid med den geologiske videnskab. Den maa derfor ansees som 
uholdbar. Eksperimentet giver os dog et fingerpeg for en anden kom- 
bination. Vi har her for os en kemisk vekselvirkning, paa den ene 
side blir kulstoffet frit ved jernets oxydation, paa den anden side blir 
vandstoffet frit ved tabet af surstoffet. I det øieblik begge elementer 
blir fri, forbinder de sig med hinanden. Ved den langsomme spalt- 
ning, forbrænding, af de organiske stoffe, idet lerlagene hindrer luf- 
tens frie adgang, samt ved et vist tryk, som de overlagrede bergmasser 
og gassens voksende spænding udøver, udvikler der sig, foruden andre 
gasser, rigeligt med svovlvandstof af de eggehvideholdige stoffe og 
kulstof af cellevævet. Allerede de organiske stoffle indeholder jern- 
oxyd, dette er cgsaa tilstede i bergarten i grundvandet. Kulstoffet 
reducerer nu jernet, som paa grund af sin større affinitet forbinder 
sig med svovlvandstoffets svovl til svovlkis. Men i samme øieblik 
blir jernets kulstof og svovlvandstoffets vandstof fri, og da elemen- 
