102 
give nogle ydergrænser.. For en mand uden fysisk arbeide maa man 
kræve en kalorimængde mellem 2500 og 3000, for almindeligt fysisk 
arbeide mellem 3000 og 3500 og for haardt fysisk arbeide mellem 3500 
og 4500. Ligger ernæringen indenfor disse grænser, kan man i det 
store og hele betragte den som tilstrækkelig. 
Mens en voksen mands forbrug saaledes svinger omkring 3000 
å 3500 kalorier daglig, saa regner man i almindelighed, at den voksne 
kvinde kan nøies med en noget mindre kalorimængde, omtrent *, af 
mandens. Ligeledes har man beregnet kalorimængden efter alderen, 
et l-aarigt barn kræver omtrent "/, af den kalorimængde, som en 
voksen har brug for, et 3-aarigt omtrent '/;, et 10-aarigt omtrent "/, 
BG, 18.09 
Mens de enkelte forfattere dog er nogenlunde enige om den nød- 
vendige kalorimængde, er de mindre enige om, hvordan de tre stoffer 
skal fordele sig; af ovenstaaende tabel vil man se, at man snart læg- 
ger vegten paa det ene, snart paa det andet af de tre stoffer. Dette 
hidrører utvilsomt hovedsagelig fra, at det indenfor visse grænser er 
ret ligegyldigt, hvormeget man nyder af hvert stof, naar man blot faar 
den tilstrækkelige kalorimængde. Men nogle grænser er der dog, 
hvad der allerede ligger deri, at de tre stoffe ikke har fuldstændig 
samme opgave i ernæringer; selv om et menneske kan leve af 3000 
kalorier daglig, saa maa han derfor ikke skaffe sig dem ved udeluk- 
kende at spise ca. 1200 gram kjødekstrakt, eller ca 330 gram rent fedt, 
eller 750 gram sukker, selv om hver især giver 3000 varmekalorier, 
man maa nødvendigvis have noget af de to andre stoffer samtidig. 
Nogenlunde, om end ogsaa kun nogenlunde, enighed er der om, at 
man helst maa have 100 gram eggehvide daglig, mens forholdet mel- 
lem fedtstof og kulhydrat er ret ligegyldigt, kun maa kulhydraterne 
ikke gjerne overstige 600 gram daglig. Man kan kun glæde sig over, 
at den indbyrdes fordeling er nogenlunde ligegyldig, da man jo saa — 
som vi har seet — er istand til at skaffe sig den daglige kalorimængde 
langt billigere end ellers. 
Den tidligere nævnte tabel giver besked om, hvordan ernæringen 
skal være, ikke om, hvordan den er. Tallene er i førstnævnte til- 
fælde fundne gjennem undersøgelse af enkelte personers forbrug, idet 
man mere har lagt vegten paa nøiagtige enkeltresultater, end paa hvor- 
dan ernæringen faktisk er hos folk i al almindelighed. Skal det sidste 
spørgsmaal undersøges, maa man gaa til de af statistikerne offentlig- 
