118 
og maalte 40 m. i høiden. Adgangen til de forskjellige etager bestod 
af en vindetrappe, der løb rundt om taarnet. Fyret slukkedes, som 
alle de øvrige romerske taarne, sandsynligvis under folkevandringens 
tid, men holdt sig dog, uden at forfalde altfor sterkt, helt til 1684. Det 
blev da repareret og forsynet med fire hjørnetaarne, og samtidig blev 
hvælvingerne gjennembrudt ved en indre trappe. Om det ogsaa har 
fungeret som fyr i denne tid, er usikkert; ihvertfald kan dette ikke 
have varet længe. Det forfaldt nu efterhaanden mere og mere, og i 
1797 var det kun en trist ruin. I dette aar blev det grundig restau- 
reret af den spanske regjering og fik da det udseende, som det endnu 
har. —Taarnets ydre mure beklædtes med granit, hvorunder man 
til erindring om den tidligere trappes vei antydede denne med et bredt 
stenbaand. Da der kun gjenstod ca. 35 m. af det gamle taarn, for- 
høiedes dette meget smagfuldt og forsynedes med en laterne til lys- 
apparatet. Taarnet er nu stadig i funktion som fyr. 
Skjønt sandsynligvis i det første aarhundrede efter Kristus alle- 
rede alle vigtigere kysttrakter og havne var forsynede med lyssignaler 
(yvarder*), saa har man dog kun kjendskab til forholdsvis faa fyr- 
taarne. Det vestromerske riges taarne slukkedes sandsynligvis for 
altid ved dette riges undergang. 
Østens fyr har lyst længere; dog forfaldt ogsaa de snart tilligemed 
skibsfartens nedgang under det byzantinske herredømme. Kun fyret 
Pharus ved Alexandria, der først udsendte sit lys, har længst tjent 
sjøfolkene, og har, tilligemed middelalderens ældste fyrtaarne, endnu 
i næsten halvandet hundrede aar været i aktivitet, for tilslut at falde 
som ofre for elementernes vældige kræfter. 
B—p. 
Plantefarvernes fortrængsel af kunstige farvestoffe. 
Af prof. Bokorny i ,Naturwissensch. Wochenschrift'*t. 
De menneskelige frembringelsers seier over naturens mesterverker 
kan endnu ikke betragtes som noget almindeligt fænomen. Inden 
næringsmidlernes omraade er alle den slags forsøg fuldstændig mis- 
lykkede. Planteverdenen er fremdeles den eneste producent af nærings- 
stoffe, saasom eggehvide, sukker, stivelse og fedt. Enkelte kulhydrater, 
saasom druesukker, er vel blevet kunstigt fremstillet i laboratorierne, 
