127 
astacus harengum = kril = boreophausia. Navnet kril 
er som saa mange slige navne ikke entydigt. I Søndfjord og Nord- 
fjord er det en betegnelse for aarsunger af seien. 
Raunakaaten er en nærstaaende krebs, som ligeledes er et væsent- 
ligt næringsmiddel for madnyttige fiske, saasom sild, torsk, sei, hyse 
0. s. v. Navnet er knapt 10 aar gammelt. Det skriver sig fra Ver- 
dalsøren, hvor denne aate om høsten og vinteren tildels driver iland 
i store mængder og i de senere aar med særdeles held har været 
benyttet til agn for hysen. Navnet betyder aaten med den røde nakke, 
hvilket er noksaa træffende, da dyret har et rødligt pigment i den for- 
reste del af rygskjoldet. 
Denne krebs er omstændelig beskreven af M. Sars, som gav den 
navnet thysanopoda norvegica. Senere har G. O. Sars 
indført arten i sin slegt nyetiphanes, og i den allersidste tid nar 
de britiske forskere, Holt og Tattersall, oprettet en slegt 
meganyetiphanes, i hvilken den er bleven indlemmet. Den 
er udbredt fra Polarhavet, hvor forøvrigt Nansen kun tog et eneste 
eksemplar, til Middelhavet, hvor man først i de senere aar har konsta- 
teret dyrets forekomst, og det endog i mængde. Paa en ekspedition, 
som bekostedes af F. A. Kr upp, saa Lo Bianco i juli maaned 
tusener af denne schizopod svømme i overfladen i nærheden af Capri. 
Ligesom paa Verdalsøren samlede ogsaa fiskerne paa Capri aaten for 
at benytte den til fiskeagn. Saaledes har dette eksempel paa trøndersk 
opfindsomhed sit sidestykke fra klassisk grund. 
0. Nordgaard. 
Jordens kulforraad. Paa grund af det stadig øgede forbrug af kul 
har man ment, at jordens kulforraad vilde slippe op om i det høieste 
200 aar, og at menneskeheden da vilde være stillet overfor den vanske- 
lige opgave at maatte finde en erstatning for dette kostbare og uund- 
værlige stof. Tidsskriftet ,Stahl und Eisen*, som nylig har behandlet 
dette emne, ser dog ikke saa mørkt paa sagen. Særlig skal Tyskland 
være forholdsvis gunstig stillet. Dets kulforraad skal nemlig, saavidt 
det med sikkerhed lader sig beregne, beløbe sig til ca. 280 milliarder 
tons. Gaar man ud fra det nuværende aarlige forbrug, som beløber 
sig til 117 millioner tons, vilde denne kulmængde strække til endnu i 
mere end 2400 aar. Selv om man gaar ud fra, at kulforbruget stadig 
vil øges, vil der dog være tilstrækkelig kul til aaret 3000. Man har 
forøvrig al grund til at antage, at Tysklands kulforraad i virkeligheden 
kan anslaaes til 415 milliarder tons kul, hvad der med det nuværende 
kulforbrug vilde være tilstrækkeligt endnu i mere end 3500 aar. 
De andre europæiske lande er paa langt nær ikke saa gunstig 
stillede. — Storbritaniens og Irlands forraad er tilsammen ikke mere 
end halvt saa stort som Tysklands, nemlig 193 milliarder tons, og da 
samtidig det aarlige forbrug (234 millioner tons) er dobbelt saa stor, 
vil de britiske øers kulrigdom allerede være sluppen op om ca. 350 aar. 
I de andre kontinentale lande er der ikke nogensteds mere store rig- 
domme paa kul. Belgiens forraad kan anslaaes til ca. 20 milliarder 
tons, Frankrigs 19, Østerrige-Ungarns 17, Ruslands 40. Hele Europas 
kulforraad kan anslaaes til 704 milliarder tons. 
