134 
Den egentlige sugesnabel er sammensat af to rørhalvdele, der 
svarer til over- og underlæben, og indenfor disse ligger de til stikke- 
børster (stiletter) omdannede kjævepar, som altsaa her har overtaget 
en ganske anden funktion end hos flere andre med sugerør forsynede 
insekttyper, for eksempel bierne, hos hvilke kjæverne endnu fungerer 
som tygge- eller bideredskaber. 
Stikkeapparatet besidder en ganske forbausende evne til at gjen- 
nemtrænge menneskets og de varmblodige dyrs tildels temmelig tykke 
overhud, og bore sig ind i de underliggende blodkarførende epidermis- 
lag, hvorved det paa sin vei rammer de her forgrenede aarer, fra 
hvilke blodet udpumpes ved bevægelse af sugerørets muskuløse vægge. 
Et blik paa vor tegning (fig. 3) vil let gjøre os det indlysende, at der 
efter dets benyttelse let kan komme til at klæbe saavel blod som para- 
sitiske mikroorganismer ved, som ved myggens besøg paa mennesker 
og dyr derved let indpodes i blodstrømmen hos disse. Har altsaa 
myggehunnen netop stukket et med en eller anden smitsygdom inficeret 
menneske, vil ogsaa dens munddele derved være bleven inficerede med 
sygdomsspirer, som ved det derpaa følgende besøg paa et friskt men- 
neske kan overføres til blodet og derved fremkalde sygdommen hos 
det paagjældende offer. 
Omfattende undersøgelser, som i den senere tid er anstillede af 
et antal fremragende læger og bakteriologer, har da ogsaa godgjort, 
at flere farlige sygdomme, hvis aarsager man tidligere ikke kjendte, 
deriblandt den berygtede sumpfeber, malaria, den saakaldte ,gule 
feber" og flere andre, vistnok i de fleste tilfælder skyldes infektion 
gjennem myg (moskitos), eller at iethvert fald disse insekter mægtig 
bidrager til disse ødelæggende sygdommes udbredelse. Ligeledes er 
det konstateret, at den i visse strøg af Afrika udbredte filarose, der 
skyldes mængder af snyltende traadorme (filarier), hidrører fra mygge- 
stik. De mikroskopisk smaa filarier gjennemløber nemlig i myg- 
genes legemer et af sine udviklingsstadier, og indpodes gjennem de 
paagjældende myggearters stik i blodet hos mennesket, hvor ormene 
snart formerer sig saa sterkt, at de finere blodkar tilstoppes, hvorved 
cirkulationen hemmes, samtidigt med at blodet forgiftes ved ormenes 
omsætningsprodukter. 
Disse kjendsgjerninger, som, da deres opdagelse blev bekjendi, 
vakte adskillig og berettiget opmerksomhed, har ogsaa bidraget til, 
at myggens biologi er bleven omhyggeligt studeret af flere fremragende 
