144 
tansk grund, d. v. s. omtr. til 28de breddegrad, bærer den navnet Bri-chu, 
hvilket navn den ved sin indtrædelse i det egentlige Kina, d. v. s. paa 
grænsen af provinsen Yun-nan, ombytter med navnet Hin-Sha-Kiang 
eller ,guldsandfloden". Af alle de navne, som er blevet givet Yangtse, 
er dette det mest udbredte og kjendte i Kina. 
Yangtse er ved mundingen 60 km. bred, men trods denne kollo- 
sale bredde er farten paa den netop her aldeles ikke uden resiko. 
Utallige grunder og sandbanker gjør den usikker; det viser sig ogsaa 
at være aldeles umuligt at markere saadanne steder med bøier, da de 
næsten uophørlig forandrer beliggenhed. Kongen blandt de asiatiske 
floder fører ganske uberegnelige masser af grus og slam med sig, det 
stopper op ved mundingen, og med flodbølgen fra havet skylles det 
stadig væk opover floden igjen og afleirer sig, for saa med ebben igjen 
at drages udover. Der finder paa denne maade sted en uophørlig 
veksling, og man maa under seilads uafladelig bruge loddet paa begge 
sider af skibet for at undersøge dybden. 
Ved Yangtse's munding eller rettere 18 km. op ved floden Hoeng-pu, 
der falder ud i Yangtse ved dens udløb, ligger Shanghai (det øvre hav), 
den har fra det llte aarhundrede af vor tidsregning været en bety- 
delig handelsplads, med en kinesisk toldstation, og er i den nyeste tid, 
næstefter Hongkong, den største handelsplads i Østasien; over den 
gaar næsten hele samfærdselen med de ved Yangtse liggende provinser, 
Nordkina og Mandschuriet. Shanghai var en af de steder, som efter 
den første engelsk-kinesiske krig, ved overenskomsten til Nanking blev 
aabnet for den engelske handel og dermed for verdenshandelen. 
Straks ovenfor Shanghai blir Yangtse smalere, og det, en reisende først 
ser, er flodens venstre bred. Den præsenterer sig som et jevnt sti- 
gende landskab, bevokset med høistammet løvskog og med saftig 
grønne enge, saaledes at landskabet ligner en vidstrakt engelsk park. 
Hyppig afbrydes det yndige landskabsbillede af store landsbyer, om- 
givne af veldyrkede grønsagemarker; indbyggerne i disse steder er 
høie, kraftige skikkelser, med sin haarpisk, som eneste paaklædning 
bærer de gjerne et par linlærreds benklæder; de er meget flittige og 
arbeidsomme. De kinesiske huse bidrager vistnok ikke meget til at 
forskjønne sceneriet. De dannes af en lang, mørk kasse, opført af kalk, 
dækket med spaan eller bambus; dør og vinduesaabningerne i væggen 
er ganske forsvindende smaa. Husene ligner aldeles stalde eller skur, 
og uvilkaarlig speider man rundt for at finde godsherrens slot og 
