157 
I vore mere tempererede egne har vi ogsaa et saadant problem. 
Længere fremme i denne artikel har jeg mindet om kulsyrens betyd- 
ning for vegetationen. Man ved ogsaa —- og i det verk, som Drown 
og Escom be for nogle uger siden fremlagde i Royal Society i Lon- 
don, bringes et glimrende bevis herfor — at det levende blad assimilerer 
kulsyren: det vil sige, i direkte forhold til denne gasarts tryk i luft- 
blandingen, skaber bladet substanser, der har sit udspring fra kul, — 
og det i atmosfærer, som indeholder 10 til 15 gange den normale kul- 
syremængde. Smaa afvigelser i luftens kulsyremængde udøver en 
paaviselig indflydelse paa den arbeidsmængde, bladet udfører — og 
naturligvis kan disse afvigelser være baade heldige og uheldige. 
Ved sine iagitagelser, fortsatte i Kew fra 1898 til og med 1901, 
paaviser Drown og Escom be, at kulsyren stadig varierer. Yder- 
lighederne i Kew var 2.43 og 3.60 titusindedele. I disse tilfælder er 
det tilladt at spørge, om man ikke for den samme, naturligvis temmelig 
begrænsede egn (mere metodiske og talrigere iagttagelser vil vise, af 
hvor stor udstrækning en egn kan være, i hvilken der for alle steder 
og til samme tid viser sig de samme afvigelser) vil finde en veksel- 
virkning mellem luftens kulsyremængde og høstudbyttet. Der gives 
uden tvil en saadan vekselvirkning og a priori er det tilladt at tro, at 
luftens kulsyremængde er uden betydning i visse tider af aaret, og al 
den er af større betydning i visse øieblikke og visse maaneder end i 
andre. Ved dyrkning af en og samme art, hvede f. eks., kan kulsyre- 
mængden være af betydning, alt eftersom man søger at faa mest korn 
eller mest halm. I ethvert tilfælde er kanske atmosfærens rigdom paa 
C 0” af stor beiydning for jordbruget. Den dag kommer maaske, da 
man allerede om sommeren kan forudsige høstudbyttet og det kun ved 
kjendskaben til atmosfærens kulsyremængde i den og den maaned eller 
i de og de 14 dage. Nu for tiden kan man ikke tænke paa ad kunstig 
vei at forøge luftens kulsyremængde. Gjennem Drown og Es- 
com bes undersøgelser ved man kun, at luften er rigere paa kulsyre 
om vinteren end om sommeren og i de antieyclonske perioder. 
Vi kan ikke indvirke noget paa zonerne m. h. t. høit eller lavt 
tryk, og vi kan endnu ikke føre de dybe havvande, der er istand til at 
forøge luftens kulsyremængde, i nærheden af de dyrkede land. Men 
kan vi end ikke gjøre dette, saa kan vi da i alle fald opklare visse 
problemer — og bedre forstaa visse kjendsgjerninger — ja kauske og- 
saa vende denne til vor fordel. 
