miin 
mere overveiende sortagtig. De mellemste svingfjær samt nogle 2! 
Ederfuglen (somateria mollissima). 
Af 0. J. Lie-Pettersen. 
Ederfuglen er en temmelig stor svømmefugl, der tilhører ande- 
fuglenes afdeling. I sin legemsbygning og levemaade stemmer den 
mest overens med dyk-ænderne, og har ligesom disse bagtaaen forsynet 
med en temmelig bred svømmeflig. Sammen med et par nære slegi- 
ninger, af hvilke vi her kun vil nævne pragtederfuglen eller ekongen 
(somateria spectabilis), udgjør den en egen slegt, hvis repræsentante: 
gjennem sin eiendommelige nebform afviger fra alle andre svømmec- 
fugle. Nebbet smalner nemlig af mod spidsen og er forsynet med 3 
mere eller mindre fremløbende fjærtfelter, af hvilke det ene, der udgaar 
fra panden, er spidsvinklet og løber langs nebryggen, de to andre, der 
løber frem paa hver side, lige under næseborene, er mere afstumpede. 
Herved blir nebbets hornskede afdelt i 3 spidse flige, der løber op mod 
 panden og giver hele ansigtet et høist eiendommeligt og meget karal- 
teristisk udseende. 
Med hensyn til farvedragten, saa er denne høist forskjellig hcs 
de to kjøn. 
Hunnen, hvis farve er lidet varierende, bærer saavel sommer som 
vinter en fjærklædning, der er spraglet af sort, rustgraat og rustrød. 
Brystet og bugsiden er mindre flekket, mere ensfarvet graabrun elle: 
de større dækfjær har hvide endekanter, hvorved der fremkommer i> 
mere eller mindre smale, hvide baand paa den sammenlagte vinge. 
Hannen er i vinterdragten, der forøvrigt bæres til omkring midten 
af juni, og altsaa tillige er parringsdragt, en af vore smukkes!e svøm- 
mefugle. FHovedet er oventil smukt fiøielssort, med et hvidgrønt baand 
fra nakken fremover issen. Nakken og siderne af halsens øvre del er 
lysegrønne og glinsende. Halsen forøvrigt samt hovedets s'der, frem- 
Naturen 1906. HL 
