183 
er bearbeidede, vil de vistnok yde et respektabelt bidrag til vor kund- 
skab om polarfaunaen. 
Jan Mayens fauna kjender vi godt, dels fra den norske nord- 
havsekspeditions skrabninger omkring øen, dels ved en af de før 
nævnte faste polarstationers undersøgelser der. Denne polarstation, 
der udrustedes af Østerrige, drev sine forskninger i begyndelsen af 80- 
aarene og dens resultater er publicerede i en række af bind. Indsam- 
lingerne dreves dog «desværre ikke af fagmænd, men af ekspeditionens 
læge, men man faar dog et ganske godt billede af faunaen ved statio- 
nens publikationer. Blandt materialet fandtes ogsaa adskillige, for 
videnskaben nye arter. 
Hvorledes fremstilles porcelæn? 
Af dr. E. Berdel i ,Prometheus*. 
Der er tre egenskaber, som karakteriserer fuldt færdige porce- 
lænsgjenstande: ren farve, tæt glasagtig brudflade og transparens. 
Den glassur, som bedækker deres overflade, er ikke en speciel eiendom- 
melighed ved dem; den er kun et overtræk, der ved kunst anbringes 
paa gjenstandene. Til trods for, at man allerede i halvandet aar- 
hundrede har fabrikeret porcelæn, har man blandt den store almenhed 
endnu lidet begreb om, hvorledes denne fabrikation egentlig foregaar, 
og vi skal nu i denne opsats forsøge at levere en lettfattelig fremstilling 
af den. 
Hovedbestanddelen af porcelænet er selvfølgelig et stof, der i 
ubrændt eller raa tilstand har den egenskab at man kan give det en 
hvilkensomhelst form. I denne henseende viser det ogsaa et fjernt 
slegtskab med de tarveligste pottemagervarer. Mergel, lerjord, por- 
celænjord indeholder alle, tilsat med flere eller færre fremmede stoffer, 
et legeme, som kemikerne kalder ,lerjord*. Denne lerjord, der er en for- 
bindelse af aluminiumoxyd, kiselsyre og vand (Al, 03 . 28, 0, ..2H» 0), 
giver, tilsat med vand, en deig, der lader sig forme og knade, 
og som, efterat være tørret, paa det nøieste beholder den form, den 
engang har faaet; naar den derpaa brændes, forvandler den sig til en 
fast og haard masse. Da den ved denne proces taber alt vand, ogsaa 
det kemiske bundne, er det klart, at den maa aftage i rumfang, den 
,svinder ind". Driver man denne brænding til det yderste, til den 
