186 
bedre situerede end vi; thi deres kaolinsorter er fordetmeste af natu- 
ren selv tilsatte med flussmidler i rigtig mængde og af den rigtige 
beskaffenhed, saa de under brændingen af sig selv løser den opgave, som 
vi ovenfor betegnede som det springende punkt. De kinesiske kaoliner 
er forstørstedelen færdige porcellænsmasser. Dette er ikke tilfældet 
med de europæiske. Vi har ganske vist lerjord, der indeholder fluss- 
midler, som ikke er saa rent uanvendelige, som ovenfor skildret, idet 
de sintrer sammen, uden at hele masser smelter. De benyttes ogsaa til 
fabrikation af en hel gruppe af varer. Men de er fordetmeste urene 
i farven og blir som følge deraf ikke gjennemsigtige. Vi kalder dem 
,stentøl”. 
Vore rene kaoliner og lerarter er derimod fordetmeste fri for fluss- 
midler og maa derfor kunstig tilsættes med et saadant. Der anstil- 
ledes utallige forsøg, førend man var saa heldig at finde et passende 
stof, der fuldt ud svarede til hensigten, og den mand, som opfandt 
den rigtige blanding, holdt den med stor omhu hemmelig. I det 
store og hele taget anvender man nu i denne hensigt feldspat, en for- 
bindelse af kali, aluminiumoxyd og kiselsyre (K, 0 . Al, 0, . 68, 0,), 
som smelter ved en teperatur af omtrent 1200. 
Imidlertid optræder der ved feldspat eller lignende materialier to 
nye vanskeligheder. Vi meddelte før, at ren porcelænjord svinder 
sterkt ind under brændingen. Træder nu hertil det smeltende feld- 
spat, som naturligvis aldrig ganske vil undlade at øve en reaktion paa 
lerjorden, saa forhøies denne indskrumpning i en ganske betragtelig 
grad, og dette har en uheldig indflydelse paa forarbeidelsen. Desuden 
har feldspaten en slem egenskab, nemlig at den vistnok sintrer sam- 
men til en flydende masse og udfylder lerjordens porer, men naar den 
da afkjøles, udskiller den tusinder af smaakrystaller. Herved ned- 
sættes transparensen i betydelig grad. 
Man maa altsaa overvinde begge disse vanskeligheder. Dette 
opnaar man ved at tilsætte en rigelig portion kvarts. Den rene kvarts 
udvider sig betragtelig under brændingen og modvirker altsaa ind- 
skrumpningen ; den forhøier desuden feldspatens smeltepunkt og bevir- 
ker, at denne under afkjølingen holder sig glasagtig og speilblank. 
Man blander altsaa lerjord, kvarts og feldspat, alt efter den virk- 
ning, man ønsker at opnaa, i det mest forskjellige forhold, man former 
og brænder — og porcelænet er færdigt. 
Tilsatte vi kun kvarts, saa vilde vi faa et haardt, hvidt produkt, 
