187 
der svinder lidet ind, men er af ugjennemsigtig, porøs struktur; dette 
kaldes ,fayence". Har denne en uren struktur, saa maa overfladen 
først dækkes af en hvid og ugjennemsigtig glasur, før varen er færdig, 
og før den kan bemales; dette er almindelig med de varer, som gaar 
under navnet ,fayance". Dekoreres fayencens hvide dækglasur paa 
en egen maade i broget farve, eller overdrages de urene gjenstande 
direkte med dækkende, farvede glasurer, fremkommer ,majolika". 
Beggge de sidste erindrer altsaa i principet om de ordinære potte- 
magervarer, som vi har omtalt. Ligesom stentøiet er et uædelt por- 
celæn, saaledes er pottemagervarer (eller ,lertøi") en uædel fayance. 
Man behøver vel neppe at nævne, at grænserne mellem de for- 
skjellige slags lervarer i virkeligheden slet ikke er saa skarpe, som vi 
her for princippets skyld, har trukket dem. 
For at vende tilbage til porcelænet, skal vi nævne lidt om gla- 
suren. Denne er en finmalet, letsmeltelig blanding af forskjellige fluss- 
midler, som udrøres i vand. 
Porcelænsgjenstanden brændes efter formningen først svagt (6— 
700", saa at den endnu er porøs, og dyppes saa i glasurvællingen : van- 
det opsuges, og glasuren bliver siddende paa gjenstanden som fint mel. 
Ved den endelige brænding smelter glasurpulveret til glas og med- 
deler saaledes efter afkjølingen gjenstandens overflade et speilblankt 
overtræk. Alt porcelæn brændes derfor to gange, idet man derved 
paa den mest hensigtsmæssige maade kan faa anbragt glasuren. Merk- 
værdig nok benævner man netop de uglaserede varer, som kun af prak- 
tiske hensyn passerer de samme ovne som de andre, for ,bisciut" (,to 
gange"), som om ikke de glaserede ogsaa blev brændt to gange. Men 
man kan jo ikke vente, at alle teknikere skal være filologer. 
En merkelig egenskab ved tin. 
Af P. Boye. 
Tin hører til de faa metaller, som allerede var kjendt i de ældste 
tider, hvilket er saa meget merkeligere, som metallet aldrig findes gedi- 
gent i naturen, men kun i forbindelser med andre elementer. De 
ertser, hvori tin forekommer, er desuden heller ikke synderlig hyppigt 
forekommende. 
