216 
lis salpeterleier skulde være opstaaet. Efter enkeltes mening bestaar 
raasalpeteret af dyrs forvitrede ekscrementer og maaske ogsaa dens 
kadavere, i lighed med guanoleierne i Peru, men herimod indvendes 
det, at raasalpeteret ikke indeholder nogen fosforsyre, som dog udgjør 
en vesentlig bestanddel af dyreekscrementer og forraadnede dyreka- 
davere, hvad man netop finder i den peruanske guano. Samtidig 
indeholder raasalpeteret uhyre meget jod, mens man ikke kjender jod- 
holdige dyrelegemer og ekskrementer. Enkelte tror derfor, at salpeter- 
leierne er opstaaet af de saakaldte tangmarker, uhyre øer af fritsvøm- 
mende sjøplanter, som ved landets pludselige hævning under vulkanske 
udbrud er blevet isoleret; naar vandet saa fordampede blev tang- 
planterne liggende igjen og gik i forraadnelse, hvorved der dannede 
sig ammoniaksalte. Naar der er tilstrækkelig surstof tilstede, gaar 
ammoniak over til salpeterholdige syrer og tilslut til salpetersyre, der 
er det endelige produkt af alle raadnende kvælstofholdige legemer. 
Salpetersyren blev imidlertid ikke bestaaende som saadan, da der 
fandtes nok baser til dannelsen af salpetersure salte, især til salpeter- 
surt natron: Denne teori, der særlig forfægtes af 0. Möllner, forkla- 
rer ogsaa paa en tilfredsstillende maade tilstedeværelsen af jod i raa- 
salpeteret, da vi ved, at sjøplanterne er jodholdige; den jod, som ud- 
vindes ved tilberedningen af salpeter, synes derfor at bevise, at raasal- 
peterets oprindelige bestanddele maa have været sjøplanter. 
Naar raasalpeteret skal udvindes, bliver det overliggende dække 
sprængt bort ved dynamit, tillavet paa stedet af det allerede udvundne 
salpeter; man borer huller lige ned i coba-laget, hvorved alt ovenfor 
bliver søndersprængt og let bearbeideligt, hvorpaa raasalpeteret ved 
hjælp af staalkiler og svære hammere knuses i passende stykker. Disse 
læsses paa jernbanen eller muldyrkjærrer, som bringer dem videre til 
salpeterverket. 
Teknisk adskiller man mellem tre slags raasalpeter; den bedste 
kvalitet indeholder 40—50 pCt. salpetersurt natron, mellemkvaliteten 
30—40 pCt. og daarligste slags 17—30 pCt. Hvad der indeholder 
mindre end 17 pCt. finder man for øieblikket ikke drivværdigt, men 
naar om 30—40 aar de rige leier vil være tømt, faar man nok ogsaa 
være glad ved denne daarligere sort. Raasalpeterets farve veksler 
med kvaliteten fra blændende hvid til smudsig graa. Rent hvidt raa- 
salpeter — som er betydelig hvidere end det i handelen forekommende 
salpeter — indeholder alligevel høist 50 pCt. salpetersurt natron, 
