224 
Vor nuværende 6000aarige kultur repræsenterer jo bare 100 ge- 
nerationers liv. I mere end fem gange denne tid, sandsynligvis 30000 
aar, har St. Lorensfloden holdt paa med sit udgravningsarbeide, og 
centimeter efter centimeter har den flyttet Niagara 12 km. vestover 
fra Ontariosjøens strand op mod Eriesjøen, men i al denne lange tid, 
i hvilken der i vor slegts levetid er indtruffet saa mange epokegjørende 
hændelser, er den dyreverden, som lever i de nævnte sjøer, forblevet 
omtrent den samme. 
Ligeoverfor et saadant faktum faar vi en anelse om, hvilke ufatte- 
lige tidsrum der er medgaaet, især naar vi ser hen til, at uhyre meget 
længere tilbage i tiden var hele Nordamerika dækket af et islag, større 
og mægtigere end det, som nu ligger over Grønland. Og dog har vi 
ai grund til at slutte, at siden denne ,istid* er kun en meget ringe 
brøkdel forløbet af den tid, i hvilken jorden har eksisteret som selv- 
stændig klode i verdensrummet. 
Tidligere tiders geologer, hvis arbeide væsentlig var optaget med 
at udrede de store træk i jordens historie, ansaa ogsaa den tid, som 
er forløbet siden istiden, set fra et geologisk synspunkt, for at være 
saa kort, at de ganske summarisk kaldte alle de efter landisens bort- 
smeltning dannede afleiringer for ,nutiden". Det er ogsaa uden tvil 
rigtigt fra dette synspunkt, og alligevel er dog saa mange aartusener 
forløbet siden denne ,,nutid* begyndte, at vi umulig kan maale den 
med vort tidsmaal. 
Det er et enkelt afsnit af denne ,postglaciale" tid d. v. s. af 
perioden efter istiden, som vi i det følgende skal se lidt nærmere 
paa, nemlig det tidsrum, som har faaet navnet af ancylustiden. 
Paa den tid, da den store landis, som under istiden i en tykkelse 
af mindst et tusen meter dækkede hele den skandinaviske halvø samt 
omliggende have og lande, var paa endeligt tilbagetog, var fordelingen 
af land og hav paa vor halvø ganske forskjellig fra den, som nu findes. 
I de sydligste dele laa sandsynligvis store strækninger, hvor der nu 
er vand, over havfladen. Kommer man derimod længere nord, omtrent 
til det nordlige Skåne, har forholdet været modsat; dybe fjorde 
trængte ind over det nuværende land, saavel i den nordvestlige som 
i den nordøstlige del af provinsen. Da stod havet ved Hallandsås 
og Blekinge omtrent 60 meter høiere end nu. Tænker man sig, at 
landet af en eller anden vældig kraft, der virkede sterkest i et noget 
ovalt omraade ved Norrlandsprovinsernes indre dele, blev ujevnt ned- 
