[7] 
[8] 
Ot 
trykket under havets overtlade, faar man en omtrenllig forestilling om, 
hvordan forholdene har været. I Bohuslån stod havet 1920 til 170 
meter høiere end nu. Gotland og Öland var ikke der, og over hele 
det mellemste Sverige strakte havet sig i et bredt belte. Op af dette 
hav hævede sig, som øer eller smaa øgrupper, de partier, som nu 
naar en høide paa mer end 140 å 160 meter.  Fastlandets kyst gik 
dengang i Norrland (Sverige) langt vestligere, ligesom den i Finland 
laa meget længere mod øst og nordøst, end den gjør nu. Over Ladoga 
og Onega var der fri forbindelse mellem Østersjøen og Ishavet. Det 
var et koldt hav, omtrent lig det, vi nu finder mellem Grønland og 
Spitsbergen, som beskyllede den tids skandinaviske kyster. Det har 
ogsaa derfor faaet navnet: Det senglaciale ishav. 
Allerede før den store landis var bortsmeltet, begyndte der i de 
nævnte landsdele en hævning af den faste jordskorpe. Landet steg, 
havet trak sig tilbage, og større og større strækninger af den forhen- 
værende havbund blev bart land. Østersjøen, som paa to eller tre 
steder havde staaet i forbindelse med verdenshavet, blev lidt efter 
lidt en fra dette fuldstændig afstængt indsjø eller indlandshav. - Følgen 
heraf var, at al tilførsel af saltvand ophørte, mens samtidig tilløbet 
af ferskt vand gjennem alle de floder, som munder ud i det baltiske 
havbækken blev uforminsket, saa at vandet lidt efter lidt blev mindre 
og mindre saltholdigt, for tilslut at blive ganske ferskt. Denne vældige 
ferskvandssjø i den nuværende Østersjøs store dalsænkning var Ancylus- 
sjøen, og den tid, da denne sjø eksisterede, kaldes ancylustiden. 
Dennes begyndelse kan man saaledes regne fra den stund, da det 
baltiske!) havbækken blev afstængt fra verdenshavet, og den varer ind- 
til den tid, da igjen forbindelsen aabnedes ved en ny sænkning i den 
sydvestlige del. Det tidsrum, der ligger mellem disse grænser er saa 
langt, at landet i løbet af det fik udviklet det meste af sit senere 
dyre- og planteliv, og at fordelingen mellem land og hav har under- 
gaaet betydelige forandringer. 
Kundskaben om dette ferskvandshavs tilværelse er et af de vigtigste 
og interessanteste resultater af de senere aars geologiske forskning i 
Sverige, og detaljstudier over dette spørgsmaal er udført af flere be- 
kjendte forskere paa dette omraade. 
Naar bølgerne af vinden kastes ind mod en strand, som bestaar 
1) Det baltiske hav = Østersjøen. 
Naturen 1906. 15 
