226 
af løst materiale, udfører de som bekjendt en omleiring og sortering 
af de sand- eller grus- og lerlag, som udsættes for deres angreb. Jo 
mer aaben stranden er, des større magt faar bølgerne, og desto fuld- 
stændigere foregaar denne sortering. Det fineste materiale føres ud 
og afsættes paa dybere vand, men de grovere dele rulles og males 
mod hinanden og kastes op i vandkanten til en jevn, i det hele og 
store vandret vold, som angiver høivandets stand. Slige strandvolde 
dannes overalt, hvor der findes noget rigeligere løst materiale, som 
bølgerne kan bearbeide. Jo længere tid bølgerne har havt til at kaste 
op en slig vold, desto større og mere fremtrædende bliver den, derfor 
finder man vel udprægede strandvolde paa de steder, hvor havet, idet 
en synkning af landet har fundet sted, saa at sige har gjurt holdt i 
sin fremtrængen, samtidig med at landet igjen har begyndt at hæve 
sig. I strandvoldene indleires naturligen ofte mellem gruset og rulle- 
stenene skal af de muslinger og andre dyr eller planter, som er 
forsynet med faste legemsdele, og som kastes op paa stranden, mens 
volden holder paa at dannes. I første halvdel af det nittende aar- 
hundrede fandt man slige strandvolde paa Gotland i en høide af 30— 
40 m. over havfladen, men de muslingskal o. a., som fandtes i volden, 
tilhørte ikke de arter af dyr, som nu lever i Østersjøen, og som man 
fandt i rigelig mængde i flere lavereliggende strandvolde, men de stam- 
mede udelukkende fra saadanne arter, der ikke trives andre steder end 
i ferskvand og derfor lever i vore indsjøer. Da de nævnte volde laa 
aldeles frit ud mod havet, og der ikke var nogen mulighed for at for- 
klare dem som lokale eller tilfældige dannelser, antog opdageren, at 
de var dannet for meget lang tid siden, da Gotland laa 80—40 meter 
lavere i havet end nu, og det nuværende østersjøbasin var fyldt af 
fersk vand, hvor altsaa kun ferskvandsorganismer lever. En af de 
mest karakteristiske af disse var en liden, nogle faa millimeter lang 
ferskvandssnegl, ancylus fluviatilis, og efter den opkaldte vedkom- 
mende forsker hele det vand, hvori den har levet for Ancylussjøen, 
Antagelsen af, at en saadan Ancylussjø virkelig har eksisteret, fandt 
støtte i en allerede 20 aar tidligere gjort opdagelse af lignende strand- 
dannelse paa den anden side af Østersjøen i Estland, samt paa øerne 
Øsel og Mohn. Senere har man ogsaa paa Sveriges fastland adskillige 
steder fundet afleiringer, som er afsatte i denne sjø. Alt i alt kan 
det derfor siges, at Ancylussjøens eksistens er aldeles sikkert bevist, 
og vort kjendskab til denne tids dyre- og planteliv er tilstrækkelig 
