227 
indgaaende til, at vi kan opgjøre os et almindeligt billede af det, lige- 
som ogsaa af de klimatiske forhold. Om der end endnu er mange 
ting, som trænger en nærmere udredning. 
Det er en selvfølge, at da afstængning fra verdenshavet fandt 
sted ved den ovennævnte hævning af landet, blev ogsaa en hel del 
havdyr udestængt fra forbindelsen med havet. En del af disse for- 
maaede ikke at udholde den gratlvise overgang fra saltvand til ferskvand, 
og de døde derfor ud; en anden del kunde afpasse sig efter de nye 
forhold og kom til at befolke Ancylussjøen. Det var ikke blot i 
Ancylussjøen, men ogsaa i de andre store fordybninger, som ved lan- 
dets hævning blev selvstændige, store ferskvandssjøer, som Venern og 
Vettern, Ladoga o. fl., at paa denne maade saltvandsdyr indestængtes. 
Allerede i begyndelsen af 1860-erne havde man ogsaa fundet ad- 
skillige slige arter levende i de to førstnævnte indsjøer paa de dybeste 
steder. Foruden flere krebsdyr (idothea entomon, pontoporeia affinis 
0. åa.) maa hertil regnes en fisk, hornulk (cottus quadricornis) samt en 
sælart (phoca foetida). Disse indestængte saltvandsdyr lever endnu, 
især i de mellemste og nordligste dele af Østersjøen, og de fleste har 
efter fund, som er gjort ved Skattmansjø i Uppland ogsaa levet i 
Ancylussjøen. 
Vi saa, hvorledes der opkastes volde ude ved stranden. Det 
finere materiale, som herved vaskes bort, føres, sammen med det fine 
grus, som kommer ned i elvene, ud paa havet og afsættes paa større 
dyb som lere. I denne indleires olte levninger af organismer, og ved 
studiet af disse kan man danne sig et godt billede af det organiske 
liv paa de tider, da afsætningen af leren fandt sted. I Ancylussjøen 
afsættes ogsaa slig lere; den har en karakteristisk, graaagtig farve og 
viser næsten ikke lagdeling. Den hviler i regelen paa den i det sen- 
glaciale ishav afsatte, lagdelte ishavslere og er allerede for flere aar- 
tier tilbage blevet skilt ud under navn af ,undre graaler*, men kaldes 
nu ancylus-ler. 
Hvad vi ved om Åncylussjøen kan efter ovenstaaende sammenfattes 
derhen, at Østersjøomraadet ved landhævning afspærredes fra al direkte 
forbindelse med verdenshavet, og ved istidens slutning dannede det en 
kollosal ferskvandssjø, større end nogen anden kjendt ferskvandssjø paa 
jorden, større endog end det nuværende kaspiske hav. Man har regnet 
ud, at der, da den var paa det største, skal have været omtrent 
570000 kvadratkilometer stor. Foruden store strækninger af kyst- 
