254 
visner i sterk, kold vind, saaledes som man ofte kan se det i kolde 
lande, saa er det en kombineret virkning af kulde i jordenn, 
kulde i luften, afkjøling af plantens organer og af vinden. For- 
fatterens resultater med vindmaskinen ligner den virkning, man ser 
af vinden i arktiske lande. Den fremkalder vævsødelæggelser, smaa 
vævsdele nær bladkanterne ved siden af de fineste karstrenge tørrer 
ind. De udtørrede steder beholder for det første sin grønne farve, 
undertiden viser de sig lysbrune, først lidt efter lidt blir de brune. 
Disse tørre steder kommer fordi den lokale vandtilførsel til vævet 
stanser, mesofyllet, d. v. s. bladets klorofylholdige grundvæv kolla- 
berer (falder sammen), men er ikke luftholdigt. Celleindholdet ændrer 
sit udseende. Klorofylkornene kan ikke længer sees tydelig, hele det 
tørrede stykke viser sig gjennemsigtigt. Sandsynligvis berøves først 
de tynde karbundter sit vand ved vindens virkning og blir derved saa 
forandrede, at de ikke mere kan lede vand. Som følge heraf tørrer 
det tilhørende stykke af bladvævet. Dersom man skulde antage, at 
vinden direkte angreb mesofyllet, vilde det være vanskeligt at forstaa, 
at man ikke ogsaa faar indtørringsflekker midt inde paa bladpladsen, 
men kun langs kanten, hvor man har de fineste forgreninger af kar- 
bundterne. Vinden virker altsaa direkte paa de fine karbundter, men 
ikke ved at fremkalde en overmaals sterk transpiration. Tvertimod 
blir ved vindens virkning transpirationen nedsat. + 
(Naturw. Wochensechr.). 
Desinfektion ved hjælp af kobber. Som kanske bekjendt har 
kobber en meget skadelig indvirkning paa bakterierne. Den ameri- 
kanske bakteriolog dr. Moore har fundet, at en yderst ringe kobber- 
mængde virker ødelæggende paa bakterierne. Samtidig fandt han 
at kobberet forsvinder saa hurtigt, efter at det har opfyldt sin opgave, 
at vand, som er blevet desinficeret med kobber, uden skade kan drik- 
kes. Med yåerst ubetydelige omkostninger kan man i løbet af nogle 
faa timer rense bedærvet vand for bakterier. Vore fædres forkjær- 
lighed for kobberkar var derfor noget ubevidst fornuftigt. At dømme 
efter de forsøg som hidtil har været anstillede, vil det for fremtiden 
være unødvendigt at anvende store summer til rensning af de store 
vandreservoirer og disses filtrer. Det vil være tilstrækkeligt at til- 
sætte vandet kobbervitriol i forholdet en del til en milliondele vand. 
Fagmanden Gilbert H. Grosvenor beretter, at store vand- 
beholdere, hvis vand var blevet saa ildelugtende, at ikke noget dyr 
vilde drikke af det, i løbet af tre dage blev befriet for sin ubehagelige 
lugt og smag. Et reservoir paa 25 millioner galloner (1,140,000 hekto- 
liter) i staten Kentucky blev renset med 1 metercentner kobbervitriol, 
hvad der svarer til ca. 27 liter sulfat. Man lod sække, som indeholdt 
vitriolen, hænge ned i vandet fra hækken af en baad, som i flere 
timer blev roet rundt i reservoiret, saa at desinfektionsmidlet blev 
ligeligt fordelt. 
»Efter tre dages forløb var vandet ganske rent og velsma- 
