259 
B. 2. Leipzig 1886), som han benyttede for at opnaa den filosofiske 
doktorgrad ved universitetet i Heidelberg kan der kun være en me- 
ning, nemlig at det var et for sin tid udmerket arbeide, som berigtigede 
tidligere feilagtige anskuelser om de eiendommelige rodknolde hos 
Alnus og elæagnaceerne. Til dette slutter sig ogsaa en mindre af- 
handling: ,Die Structur der Inhaltskörper in den Zellen einiger 
Wurzelanschwellungen" (Bergens Museums aarsberetning for 1886), 
som han udførte efter sin ansættelse i Bergen, og hvori han blandt 
andet paaviser, at der ogsaa hos Myrica gale findes lignende byg- 
gede knolde paa rødderne. 
Disse to sidste arbeider staar, kan man sige, paa grænsen mellem 
plantefysiologi og plantepatologi. Efter sin ansættelse som konser- 
vator ved Bergens Museum opgav dr. Brunechorst helt sine saa 
lovende begyndte plantefysiologiske studier, sandsynligvis især fordi 
han manglede de derfor nødvendige lokaler og apparater. Han gled 
efterhaanden mere og mere over til at sysle med plantesygdomme og 
soppe i det hele taget. Han skrev saaledes flere, dels populære dels 
videnskabelige, afhandlinger om klipfiskens mugsop (1887—89), om 
Norges økonomisk vigtige plantesygdomme (1887), om kaalbrok (1887), 
om forskjellige sygdomme paa yore skovtrær og i træplantninger m. m. 
(1887—93). Allerede i 1887 havde han i Bergen udgivet ,de vigtigste 
plantesygdomme, en populær fremstilling af nytteplanternes sund- 
hedslære for landmænd, forstmænd og havedyrkere”, en bog, som har 
gjort særdeles megen nytte, uagtet den igrunden blev udgiven fortidlig, 
idet den væsentlig refererer andres undersøgelser og ikke indebolder 
de ganske omfattende erfaringer, som dr. Brunchorst senere selv 
erhvervede sig ved forskjellige reiser og studier, særlig i det vestlige 
og nordlige Norge. 
I flere aar besvarede han som ulønnet konsulent de forskjellige 
spørgsmaal om plantesygdomme, som tilsendtes ham, men opgav dette, 
da staten 1894 oprettede en særskilt aflønnet post for en landbrugsento- 
å 
ver 
molog, som ogsaa overtog de af soppe fremkaldte plantesygdomme. 
FÅ Den overordentlig lovende bane, dr. Brunchorst havde be- 
 gyndt som videnskabelig forfatter, blev igrunden afsluttet med hans 
— mykologiske arbeider, som ved siden af de rent videnskabelige spørgs- 
— maal ogsaa havde et praktisk formaal. Hans interesser gik efterhaan- 
den mere og mere over til generelle omraader og praktiske spørgs- 
maal, mens interessen for egne videnskabelige detaljundersøgelser gik 
