280 
forklarlig grund pludselig berøves farten eller taber styreevnen; det 
kommer i dødvandet” siger sjøfolkene, og de har givet de underligste 
forklaringer og gjætninger tilbedste i anledning det uforstaaelige 
fænomen. At det har været uforstaaeligt for dem fremgaar af de 
midler, de har brugt for at komme ud af dødvandet igjen: hele mand- 
skabet giver sig til at løbe frem og tilbage paa dækket, de hælder 
petroleum foran skibet, de øser op en mængde vand paa dækket, eller 
giver sig ifærd med pumperne, foruden mange andre ting, som har 
vist sig at være af liden eller ingen nytte. 
Nu ser det imidlertid ud til, at videnskaben har vundet bugt ogsaa 
med dette spørgsmaal, og kan forklare os baade hvordan dødvand op- 
staar og hvordan man — ialfald i de fleste tilfælde — kan komme ud 
af det igjen. Stødet til disse undersøgelser blev givet af Nansen 
efter hans sidste reise, og undersøgelserue er udført i Kristiania af 
svensken Ekman ved Centrallaboratoriet for international havforsk- 
ning. Idéen og planen udkastedes af den i Stockholm ansatte pro- 
fessor, nordmanden V. Bjerknes, hvem Nansen efter sin hjem- 
komst henvendte sig til i anledning sine iagttagelser. 
Dr. Ekmans resultater er offentliggjorte i det i vaares ud- 
komne Ste bind af ,The Norwegian North Polar Expedition, 1893—396, 
Scientific results, edited by Fridtjof Nansen, hvorfra dette 
resumé er taget. 
Man vil huske Nansens fortælling om, hvordan ,Fram* i Kara- 
havet ,hadde tat dødvand og vilde næsten ikke af flekken til trods for 
maskinens fuldtryk. Det gik saa smaat, at jeg foretrak at ro i for- 
veien med baad for at skyde sæl. Imens ség endelig ,Fram* ganske 
langsomt ind til iskanten, med maskinen fremdeles gaaende for fuld 
fart.* ,Det tog os over en vagt at gaa de faa kvartmil, som vi hadde 
kunnet ro paa en halv time eller mindre. Vi kom næsten ikke af 
flekken for dødvandet, vi sopte hele sjøen med os. Et eiendommeligt 
fænomen det dødvand. Her hadde vi bedre anledning til at studere 
det, end vi ønsked. Det synes aldrig at forekomme uden hvor et fersk- 
vandslag ligger i overfladen ovenpaa det salte sjøvand, og det maa da 
vel dannes derved, at ferskvandet sopes med skuten, glidende paa den 
tungere sjø som paa et fast underlag. Her var forskjellen mellem de 
to lag saa stor, at mens vi hadde drikkevand i overfladen, var det 
vi fik ind gjennem bundkranen i maskinen meget for salt til at hruges 
paa kjelen. Dødvandet viser sig som større eller mindre vandrygger 
