283 
Denne eiendommelighed forklarer endvidere, hvorfor fartøier som 
oftest kommer i dødvandet netop ved en bout, en manøvre eller under 
slet styring, da farten jo i disse tilfælde er mindst; dr. Ekman har 
ved eksperimenter fundet ud, at fartøier gaar klar dødvand, naar 
deres fart er over 6 dm. i sekundet eller omtrent I knob. Strøm, 
drift og andre almindelige aarsager virker altid med under seilads og 
gjør det umuligt at beregne, hvorvidt man skal komme i dødvand eller 
ikke, saa tilfældighederne godt kan lade et daarligere fariøi ugenert 
passere forbi et bedre uden at hindres af det dødvand, der har stop- 
pet det sidste. En lignende tilfældighed i strømmen, vinden, eller ved 
styringen, vil saa igjen pludselig kunne bringe skibet ud af dødvandet, 
uden at sjømændene kan forstaa aarsagen til forandringen. Er man 
paa en eller anden maade kommet fri undervandsbølgerne, er den 
værste hindring forbi. Disse undervandsbølger forklarer ogsaa den 
eiendommelige ,dønning* som stadig iagttages i dødvandet, og som 
bringer fartøierne til at ligge og duve paa en tilsyneladende speil 
blank overflade, og for hvilken der ikke kan gives nogen forklaring, 
baseret paa forhold i vandets overflade eller i luften. 
Disse undervandsbølger vil selvfølgelig altid forekomme under de 
givne forhold, med et overliggende ferskvandslag og et underliggende 
saltvandslag, men af et skib i fart, eller paa en kruset overflade vil de 
neppe kunne merkes eller sees; dertil er de for smaa. Dr. Ekman 
har beregnet, at en undervandsbølge paa halvanden til to meter fra 
bølgetop til bølgedal vil afsætte sig som 3—4 em. høie overfladebølger ; 
resten vil være udjevnet underveis. — Afstanden mellem bølgerne er 
omtrent 10m. Ogsaa ,veiene" i vandet eller de ,vandrygge”" og stri- 
ber, som stadig iagttages i dødvandet agtenfor skibet, lader sig let for- 
klare som det ydre resultat af den bevægelse, der foregaar nede i van- 
det; undervandsbølgerne bringer det ovenforliggende vandlag 1 be- 
vægelse paa forskjellig maade og i forskjellige retninger, eftersom 
strømforholdene arter sig i begge lag; i almindelighed vil der dog 
være tilsvarende bevægelser i dem begge. 
Skulde forholdene bevirke, at undervandsbølgerne kom at sætte 
det øvre vandlag i bevægelse i fartøiets retning og med dettes fart, vil 
det kunne se ud, som om skibet slæbte vandet med sig, hvad der ofte 
er iagttaget af sjøfolk. I dette tilfælde vil det ogsaa være indlysende, 
at skibet ganske taber sin styreevne, dersom ikke roret skulde naa ned 
i det underliggende vandlag og der finde modstand nok til at manøv- 
