si 
285 
Efter 24 timers forløb viste der sig paa overfladen af den med 
radiumbromiur behandlede næringsgelatin en forekomst, som havde 
stor lighed med en mikrobekoloni. Nøiagtig det samme fænomen 
viste sig paa den med radiumklorur bestrøede gelatin efter tre til fire 
dages forløb. Da det tredie glas, som ikke var behandlet med radium, 
forblev fuldstændig uforandret, og da omhyggelig sterilisering ved 
gjentagelse af eksperimentet syntes at udelukke den mulighed, at der 
kunde foreligge organismer, som hurtig formerede sig, saa maatte det 
ansees for bevist, at de nye dannelser udelukkende skyldtes indvirk- 
ning fra radiumet. Burke søgte nu at løse det spørgsmaal: hvad 
er der her frembragt? I løbet af omtrent 14 dage syntes ,kolonien" 
at udvide sig sterkt, den trængte indtil I cm. ind i gelatinen, den 
voksede og formerede sig. Under mikroskopet viste det sig, at de 
inficerede dele af næringsgelatinen indeholdt bitte smaa legemer, af 
hvilke de største havde et gjennemsnit af omtrent */,479mm. Burke 
mente, at disse smaalegemer var celler, da han ialfald i de største af 
dem troede at kunne adskille en cellekjerne og en hinde ganske som 
hos vegetabilske og animalske celler. —Koloniens ovennævnte vekst 
lod formode en formering af enkeltceller, og til syvende og sidst fandt 
da ogsaa Burke, at formeringen foregik ved deling: de smaa lege- 
mer voksede, udvidede sig til et vist maal og delte sig derpaa i et 
antal af mindre legemer, som bestod videre for sig. Alt tydede paa, 
at man virkelig havde at gjøre med organismer, og Burke kaldte 
disse radiumets børn ,radiober*. 
Men radioberne har vanskelig kunnet bestaa for indgaaende un- 
dersøgelser fra andre hold, i det mindste syntes deres ,levedygtighed" 
ikke at være for stor. Som de var kommet, forsvandt de ogsaa, og det 
uden at efterlade sig noget spor. Man kunde meget let bringe dem til 
at forsvinde, men ikke til at — dø, og vi forlanger dog af alt levende, 
at det kan dø. Naar man f. eks. opheder en bakteriekultur sterkt 
eller steriliserer den, saa dør bakterierne, men deres lig bliver tilbage 
og kan paavises; behandler man derimod radioberne paa samme 
maade, saa forsvinder de fuldstændig, de opløser sig uden at efterlade 
spor, for at vise sig igjen efter nogle dages forløb. Allerede i varmt 
vand opløser radioberne sig, og det er tilstrækkelig at udsætte dem 
nogle faa timer for dagslyset for at faa dem til at forsvinde; naar de 
bringes i mørke, er de der igjen efter nogle dages forløb. 
Disse eiendommeligheder ved radiobernes eksistens stemmer daar- 
