290 
var en stor uensartethed med hensyn til, hvor villig en art var til at 
danne hybrider. Af den anden store underslegt are hieracium, som 
i Nord- og Vest-Europa er langt den talrigst repræsenterede, har M e n- 
del kun faaet to hybrider frem, og begge med en og samme art, 
hi. umbellatum, til fader. 
Foruden Men del har ogsaa den tyske botaniker A. Peter sam- 
men med Naågeli arbeidet med hieracium-hybrider, men den 
maalbevidste kunstige hybridisation, der søger at danne love ud af 
eksperimenterne, findes dog især hos Men del. Som den første, der 
overhovedet har krydset hieracium-arter kunstig og faaet hybrider 
frem, fortjener elsasseren F. Schultz at nævnes; han har allerede 
1856 offentliggjort en notits derom. Med disse navne er nævnt de 
forskere, som har eksperimenteret med hybridisation af hieracier; 
thi fra de sidste 15—20 aar foreligger der, mig bekjendt, neppe nogen 
angivelse om eksperimenter med krydsning af hieracium-arter. 
Den metode, som dr. Raunkiær benyttede til at paavise, at 
taraxacum satte frugt uden befrugtning, er meget enkel. Med. 
en barberkniv afskjærer man den øvre halvdel af blomsterkurve, som 
endnu ikke har aabnet sig. Ved denne voldsomme operation fjernes 
det meste af kronen, støvknapperne og griflens øvre del med arrene; 
tilbage bliver de nævnte deles nedre partier samt frugtknuden. Den 
paa denne maade ,kastrerede" kurv fortsætter sin vekst uden stans- 
ning, og tilsidst er frugterne, som let kjendes paa den ved snittet stud- 
sede fnok, modne. Skjønt befrugtning her er udelukket, udvikles 
disse frugter fuldt normalt og giver efter udsaaning normalt afkom. 
Ganske paa samme maade har fremgangsmaaden været ved kastra- 
tion af hieracium-arterne, og resultatet har for de fleste arters 
vedkommende været det samme, men dog ikke for alle arters. Jeg 
har nævnt de to underslegter pilosella og archieracium, 
der begge er meget udbredte i Europa, og som begge omfatter en stor 
mængde indbyrdes nær beslegtede former. Pilosella-underslegten 
kjendes let paa de bladløse kurvskafter og den oftest rigelige ud- 
vikling af overjordiske udløbere; arcehieracium-underslegten 
mangler udløbere og har bladbærende blomsterstængler; de nøiere ad- 
skillelsesmerker skal jeg ikke komme ind paa her. I Amerika, hvor 
hieracierne ikke optræder i den mangfoldighed som i Europa, findes 
en ret faatallig tredie underslegt stenotheca, der i de vegetative 
dele minder om arehieracium, men er spædere og har meget 
