297 
sterk straaling. Da emanationen damper ud af radium, saa maa altsaa 
radium været et i naturen meget udbredt stof, omendskjønt det fore- 
kommer i meget smaa mængder, saa smaa, at det ikke kan opdages 
ved de fineste kemiske undersøgelser. Men saa er ogsaa et stofs radio- 
aktivitet et middel, saa ømfindtligt, at det langt overgaar f. eks. spek- 
tralanalysen, og denne er dog saa fin, at "/40000000 af et milligram na- 
trium endnu kan merkes paa det lys, en flamme udsender. 
Radium udsender altid emanation, og der dannes uafladelig nye 
mængder emanation. Denne er i begyndelsen indesluttet, akkluderet 
i radiumpræparatet, men kan drives fuldstændig ud ved glødning. 
Derefter varer det atter nogen tid, før der er dannet saameget emana- 
tion som før. 
Radium forvandler sig altsaa til et nyt grundstof, emanation, og 
denne forvandling er ledsaget af udsendelse af a-straaler. Derved, at 
radiumatomerne taber en eller flere a-partikler, gaar de altsaa over i 
nye atomer med fuldstændig andre egenskaber end før. 
Man tænker sig sagen paa følgende maade: Et grundstofatom er 
i virkeligheden en liden verden for sig selv. Man kan sammenligne 
det med et solsystem i miniatur. I dette system kredser de enkelte 
dele rundt et eller andet centrum med en svimlende fart, der nærmer 
sig lysets hastighed. Disse enkelte dele er dels a- og dels -partikler, 
Solsystemet er nu fuldt stabilt, saavidt vi kan skjønne; saaledes som 
det nu gaar, vil det vedblive at gaa i en uoverskuelig fremtid, hvis 
der da ingen forstyrrelse kommer til udenfra. Paa lignende maade 
forholder det sig med atomerne af de almindelige grundstoffe, der ikke 
er radioaktive. Her er atomerne fuldstændig stabile. Der udsendes 
ingen straaler. 
Anderledes med de radioaktive stoffe. Her er forholdene i ato- 
merne saaledes, at der før eller senere vil indtræde en katastrofe, om 
man kunde bruge det udtryk. Der vil formodentlig ske et sammen- 
stød, hvorved enkelte partikler slynges ud af atomet. Kommen uden- 
for atomets tiltrækningscentrum fortsætter partikelen sin vei med den 
hastighed, som den havde i det øieblik, den blev udslynget. Eftersom 
det er en a- eller 3-partikel, faar man henholdsvis en a- eller J-straale. 
Det, som er tilovers af atomet, er da et nyt atom med ganske andre 
egenskaber end det oprindelige Et grundstof har med 
andre ord forvandlet sig til et nyt grundstof. 
Man har formodet, at f-straalerne er en sekundær virkning af 
