304 
poder, saaledes hos glyphoerangon spinulosa, som lever paa et dyb af 
1200 meter. Blandt de korthalede har vi tilsvarende dannelser hos 
flere arter. Hos de ved bunden levende krabber er endvidere øinene 
saaledes formet, at dyret kan overse en størst mulig strækning foran 
og under sig. Næsten fabelagtig store er øinene hos cytitoma neptuni, 
idet de indtager henimod en trediedel af dyrets overflade. 
I ovennævnte tilfælde er det øinenes usedvanlige størrelse, der 
giver dyret størst muligt synsfelt; hos andre former opnaaes derimod 
den samme virkning ad en anden vei, idet de bærer øinene paa stilke. 
Blandt dybhavets krebsdyr kan det ikke være saa meget overraskende 
at finde stilkøine, da jo dekapoderne normalt har stilkede øine. Dog 
er der hos dybhavsformerne forsaavidt indtraadt et fremskridt, som 
stilken ofte har to led. Øinene vinder herved betydelig i bevægelig- 
Øy 
p) 
Fig. 1. Stylophthalamus paradoxus fra 2000 meters dyb. Til venstre hovedet 
af et ungstadium af samme med kortere og bredere øiestilke. 
hed og sætter dyret istand til at kunne overse til alle kanter et langt 
større omraade. Merkeligere og mere paafaldende er forekomsten af 
stilkøine hos yngel af en ny fiskeart, som Valdivia-ekspeditionen 
bragte op i dagen fra dybet af de antarktiske have og det Indiske 
ocean, men som var for ung til, at dens systematiske plads med sik- 
kerhed kan bestemmes. Brauer har givet den navnet stylophthala- 
mus paradoxus. Ifølge hans beskrivelse sidder øinene hos de største 
eksemplarer — der blev fundet tre forskjellige stadier — paa meget 
lange stilke, som støtter sig til et fremspring paa den endnu brusk- 
agtige skalle (fig.1). Øiestilken udgjør '/;-—!/; af kroppens længde. 
Disse øiestilke er vel de forholdsvis længste, som vi overhovedet kjender 
inden dyreriget. De giver dyret et høist eiendommeligt udseende, saa 
underligt som neppe den mest blomstrende fantasi kunde have udmalt 
sig. At saaledes anbragte øine maa have et stort synsfelt er let at 
forstaa. Det vil nu være af stor interesse at erfare, hvordan øiet er 
anbragt hos den fuldt udviklede fisk. 
