322 
De første mænd, som dvælede længere tid paa de steder, hvor 
Roald Amundsen og hans fæller nu har tilbragt et par aar, var 
den ulykkelige Franklinske ekspedition, der afgik fra England i 1845 
og gik tilgrunde af sult og nød i 1848 efter at have skaffet sig kund- 
skab om, at der fandtes en Nordvestpassage. De talrige ekspedi- 
tioner, der blev udsendt for at søge efter Sir Franklin, kartlagde 
det væsentligste af det nordamerikanske arkipel, og herunder blev 
M' Clure og hans folk de første, som naaede fra det ene verdenshav 
til det andet nordenom Amerika, rigtignok tildels over isen, idet far- 
tøiet maatte lades i stikken. Slutstenen paa de større opdagelser i 
disse egne satte Sverdrup, da han fandt de nordvestligste øer af 
arkipelet og kartlagde et omraade, der udgjorde det flerdobbelte af, 
hvad nogen enkelt ekspedition tidligere har formaaet at overfare, sam- 
tidig som han gav os kundskab om, nvor arkipelet endte og Polarhavet 
begyndte. 
Mens det er andre folkeslag, der har bragt i erfaring saavel 
Nordost- som Nordvestpassagens eksisteren, har det været forbeholdt 
skandinaviske mænd at fuldføre dem: Nordenskiöld mod nord- 
ost, Amundsen mod nordvest. 
Det var dog ikke fuldførelsen at Nordvestpassagen, der stod som 
det væsentligste maal for Amundsens ekspedition; thi om ,Gjøa" 
skulde blive det fartøi, som først af alle omseilede Amerikas nordkyst, 
saa vilde det dog være mere en honnørsag og have mindre reel betyd- 
ning. Af en ganske anden værdi for videnskaben, og derigjennem mu- 
ligens ogsaa for det praktiske liv, var udforskningen af de magnetiske 
forholde ved den magnetiske pol. 
Jordmagnetismen er endnu et temmelig gaadefuldt fænomen. 
Ikke ved man, hvor aarsagen til disse magnetiske kraftvirkninger 
befinder sig, og ligesaalidet kjender man lovene for de betydelige 
variationer, som iagttages. Blandt de teorier, som er fremsat angaa- 
ende oprindelsen til jordmagnetismen, synes antagelsen af elektriske 
strømme i atmosfærens øvre lag at have mest for sig, og professor 
Birkeland tror ogsaa at have paavist disse strømme. I alle til 
fælder vil undersøgelser af de magnetiske forholde paa de steder, hvor 
kraftlinjerne støder sammen, de magnetiske poler, være af største be- 
tydning. Disse poler, som med jordmagnetismens forandring maa 
antages at skifte plads, befinder sig for tiden omtrent paa 70" n. br., 
96" v. 1. fra Greenwich og 749 s. br., 148" ø. 1. 
